ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

06 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/19119/25	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),
суддів: Малиш Н.І., Шлай А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.09.2025 в адміністративній справі №160/19119/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
01.07.2025 ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії №046850002672 від 04.06.2025 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу , що дає право на призначення пенсії на загальних підставах весь період її роботи з вересня 1977 по 11.04.1980 у колгоспі «ім. К. Маркса», з 27.09.1980 по 08.10.1984 у колгоспі «України» відповідно до трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 , та врахувати заробітну плату при призначенні пенсії на підставі архівної довідки №321 від 20.03.2025 видану Комунальною архівною установою «П`ятихатський трудовий архів» та розглянути повторно заяву про призначення пенсії подану 28.05.2025 року.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що остання надала достатні та необхідні документи для призначення пенсії, що свідчить про безпідставність висновків пенсійного органу щодо відмови в такому призначенні.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.09.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №046850002672 від 04 червня 2025 року щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні з 28.05.2025 року пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язно Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, періоди роботи ОСОБА_1 : з вересня 1977 року по 11.04.1980 року, з 27.09.1980 року по 08.10.1984 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням зарахованих судом до страхового стажу періодів роботи з вересня 1977 року по 11.04.1980 року, з 27.09.1980 року по 08.10.1984 року та правової позиції, викладеної в даному рішенні суду.
В іншій частині в задоволенні позову відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішенням № 046850002672 від 04.06.2025 позивачу було правомірно відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 28 травня 2025 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою, в якій просила призначити їй пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», надавши необхідний пакет документів.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №046850002672 від 04 червня 2025 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
За наданими документами до страхового стажу не враховано:
- період роботи у колгоспі "ім. К.Маркса" з 1977 по 1980 відповідно записам трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 , оскільки не зазначена підстава працевлаштування та звільнення (відсутні номер і дата наказу на прийом та звільнення), також запис про звільнення не завірено печаткою підприємства;
- період роботи у колгоспі "ім. К.Маркса" з 1977 по 1980 відповідно архівній довідці №321 від 20.03.2025, оскільки в довідці ім`я та по-батькові зазначено скорочено, а в деяких періодах взагалі не вказано;
- період роботи у колгоспі "Україна" з 27.09.1980 по 08.10.1984 роки відповідно записам трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 , оскільки не зазначена підстава працевлаштування та звільнення (відсутні номер і дата наказу на прийом та звільнення), також запис про звільнення не завірено печаткою підприємства.
- період підприємницької діяльності з 01.01.2001 по 26.12.2018 роки, оскільки відповідно довідки від 28.03.2025 року №28253/604-36-56-23 з Державної податкової служби України Головного управління ДПС у Дніпропетровській області ОСОБА_1 знаходилася на загальній системі оподаткування. За відповідний період відсутня сплата страхових внесків до Пенсійного фонду України, відповідно індивідуальної відомості про застраховану особу Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування станом на 04.06.2025 року.
За результатами розгляду поданих документів, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу».
Не погодившись з вказаними висновками пенсійного органу, позивач звернулась до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач наділена правом на зарахування до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, періоди роботи з вересня 1977 року по 11.04.1980 року, з 27.09.1980 року по 08.10.1984 року та повторний розгляд її заяви з урахуванням вказаних періодів.
Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:
з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року – не менше 25 років;
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року – не менше 26 років;
з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року – не менше 27 років;
з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року – не менше 28 років;
з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року – не менше 29 років;
з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року – не менше 30 років;
з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року – не менше 31 року;
з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року – не менше 32 років;
з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року – не менше 33 років;
з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року – не менше 34 років;
починаючи з 1 січня 2028 року – не менше 35 років.
Згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
12.08.1993 Кабінет Міністрів України своєю постановою №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).
Так, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (розділ «Загальні положення» Порядку №637).
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п.20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Однак, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії, зокрема, на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки.
Як свідчать встановлені обставини справи, пенсійним органом до страхового стажу не враховано:
- період роботи у колгоспі "ім. К.Маркса" з 1977 по 1980 відповідно записам трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 , оскільки не зазначена підстава працевлаштування та звільнення (відсутні номер і дата наказу на прийом та звільнення), також запис про звільнення не завірено печаткою підприємства;
- період роботи у колгоспі "ім. К.Маркса" з 1977 по 1980 відповідно архівній довідці №321 від 20.03.2025, оскільки в довідці ім`я та по-батькові зазначено скорочено, а в деяких періодах взагалі не вказано;
- період роботи у колгоспі "Україна" з 27.09.1980 по 08.10.1984 роки відповідно записам трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 , оскільки не зазначена підстава працевлаштування та звільнення (відсутні номер і дата наказу на прийом та звільнення), також запис про звільнення не завірено печаткою підприємства.
З матеріалів справи видно, що страховий стаж ОСОБА_1 підтверджується записами трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 від 10.06.1977 року.
В наведеній трудовій книжці колгоспика міститься запис, що прізвище " ОСОБА_2 " змінено на " ОСОБА_3 " на підставі свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 від 05.07.1980 року (запис зроблено на обкладинці 1 сторінки трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 від 10.06.1977 року).
Відповідно до архівної довідки комунальної архівної установи "П`ятихатський трудовий архів" П`ятихатської міської ради №321 від 20.03.2025 року, в книгах обліку оплати праці колгоспу ім. Карла Маркса з березня 1993 року КСП ім. Карла Маркса, з квітня 2000 року СТОВ «Жовтоолександрівське» значиться ОСОБА_4 , в червні 1978 року, березні 1979 - грудні 1980 року не вказано її заробітна плата та відпрацьовані людино-дні за нижче перерахований період за 1977 - 1980 роки.
Згідно належної позивачу трудової книжки колгоспника, остання містить відомості про роботу позивача з 1977 по 1984 рік з зазначенням кількості відпрацьованих днів.
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
Вказані правові висновки також відповідають правовим позиціям Верховного Суду, викладеним в постановах від 09.08.2019 року по справі № 654/890/17 та від 21.02.2018 у справі №687/975/17, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Також, згідно ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсій страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Таким чином, з огляду на вказані обставини справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що пенсійний орган протиправно не зарахував до страхового стажу позивача періоди роботи з вересня 1977 року по 11.04.1980 року, з 27.09.1980 року по 08.10.1984 року.
Також, з урахуванням вказаних обставин справи, колегія суддів апеляційного суду вважає правомірним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням зарахованих судом до страхового стажу періодів роботи з вересня 1977 року по 11.04.1980 року, з 27.09.1980 року по 08.10.1984 року.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.09.2025 в адміністративній справі №160/19119/25 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий - суддя О.О. Круговий 

суддя Н.І. Малиш 

суддя А.В. Шлай