П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/10921/25	
Перша інстанція: суддя Дерев`янко Л.Л.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого: Градовського Ю.М.
суддів: Єщенка О.В.,
Казанчук Г.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И Л А:
У жовтні 2025р. ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ГУ ПФУ в Миколаївській області, у якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 1.10.2025р. про відмову в перерахунку пенсії;
- зобов`язати відповідача з урахуванням висновків суду у справі здійснити перерахунок пенсії з 24.09.2025р. у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу), але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, згідно ст.8 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці», абз.3 ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з 16.03.2021р. їй призначено пенсію за віком на пільгових умовах.
24.09.2025р. позивачка звернулась до органу ПФУ із заявою, у якій просила провести перерахунок її пенсії згідно із ст.8 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» та абз.3 ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням від 1.10.2025р. ГУ ПФУ в Миколаївській області відмовило в перерахунку, оскільки станом на дату звернення за перерахунком пенсії 24.09.2025р. позивачка не набула права на відповідний перерахунок, так як звернулась раніше ніж через два роки після проведення перерахунку в автоматичному режимі та за даними персоніфікованого обліку страховий стаж набути після перерахунку пенсії становить менше ніж 24 місяці.
Позивачка вважає вказане рішення протиправним та незаконним, а тому звернулась до суду із даним позовом.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026р. адміністративний позов задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 №056650005343 від 1.10.2025.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 24.09.2025р. згідно ст.8 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці», абз.3 ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1 211,2грн.. 
Не погодившись із даним судовим рішенням, ГУ ПФУ в Миколаївській області подало апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову.
Під час дослідження матеріалів справи, судова колегія дійшла висновку про необхідність витребування додаткових доказів у справі №400/10921/25. Так, ухвалою апеляційного суду від 27.05.2026р. витребувано від ГУ ПФУ в Миколаївській області копію пенсійної справи ОСОБА_1 
1.06.2026р. апеляційним судом зареєстроване клопотання ГУ ПФУ в Миколаївській області, до якого додано матеріали за розглядом заяви ОСОБА_1 від 24.09.2025р..
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 4.06.2026р. витребувано від ГУ ПФУ в Донецькій області додаткові докази у справі №400/10921/25, а саме: копію пенсійної справи ОСОБА_1 .
16.06.2026р. до суду надійшло клопотання ГУ ПФУ в Донецькій області про виконання вимог ухвали апеляційного суду від 4.06.2026р..
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка, з урахуванням наявного пільгового стажу більше 7,5 років за Списком №1, має право на отримання пенсії з урахуванням ст.8 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» та абз.3 ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Що стосується мотивів відмови відповідача у перерахунку пенсії у зв`язку з тим, що після попереднього перерахунку пенсії не набуто 24 місяці страхового стажу, суд вказав, що позивачка має право на перерахунок пенсії на підставі ст.8 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці», абз.3 ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) її пенсії.
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що з 16.03.2021р. ОСОБА_1 отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9.07.2003р. №1058-IV. 
24.09.2025р. позивачка звернулась із заявою про перерахунок пенсії до органу ПФУ (а.с.19-20).
Позивачка стверджує, що до заяви додано, серед іншого, заяву-уточнюючу, в якій вона просила під час розгляду заяви від 24.09.2025р. здійснити перерахунок пенсії відповідно до ст.8 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» (а.с.18).
Вищевказану заяву за принципом екстериторіальності розглядало ГУ ПФУ в Миколаївській області.
Рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській області від 1.10.2025р. у перерахунку пенсії відмовлено, оскільки у відповідності до п.4 ст.42 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІУ після попереднього перерахунку пенсії, який відбувся в автоматичному режимі 1.04.2024р., не набуто 24 місяці страхового стажу (а.с.28).
Не погодившись із вказаним рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській області, позивачка звернулась до суду з цим позовом.
Перевіряючи правомірність та законність дій відповідача у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивачка пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Правовідносини, щодо призначення та перерахунку пенсії призначеної на пільгових умовах, регулюються положеннями ЗУ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ), ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) та ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі - Закон №345-VІ).
Відповідно до п.2 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону №1058-ІV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом №1788-XII.
У п.16 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону №1058-ІV зазначено, що положення Закону №1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
У ст.8 Закону №345-VІ визначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
За абз.3 ч.1 ст.28 Закону №1058-IV мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Аналіз зазначених норм дає можливість дійти висновку, що дія Закону №345-VІ поширюється на працівників, які зайняті на підземних роботах повний робочий день за Списком №1, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 27 серпня 2020р. у справі №442/3559/17, 13 жовтня 2020р. у справі №442/3555/17, від 29 грудня 2021р. у справі №345/2562/17, від 2 грудня 2021р. у справі №280/281/17.
У доводах апеляційної скарги ГУ ПФУ в Миколаївській області зазначає, що згідно із пільговою довідкою від 24.02.2021р. №1-402 ОСОБА_1 працювала з 26.02.1998р. по 31.07.1998р. в якості виконувача обов`язків нормувальника гірничого, зайнята на підземних роботах 50% і більше робочого часу та з 1.08.1998р. по 28.11.2014р. в якості нормувальника гірничого, зайнята на підземних роботах 50% і більше робочого часу. Зазначена посада не підпадає під дію Закону №345-VІ.
Надаючи оцінку вказаному, судова колегія зазначає наступне.
Згідно зі статтею 62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993р. №637 (далі – Порядок №637) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставах інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється на підставі показань свідків.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 20 Порядок №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою подавалась до органу ПФУ довідка від 24.02.2021р. №1-402, видана ДП «МИРНОГРАДВУГІЛЛЯ».
Приписами ст.1 Закону №345-VІ визначено, що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.
Згідно із довідкою від 24.02.2021р. №1-402 позивачка працювала повний робочий день на підземних роботах та виконувала роботи з видобутку вугілля підземним способом за посадою з 26.02.1998р. по 31.07.1998р. в якості виконувача обов`язків нормувальника гірничого, зайнята на підземних роботах 50% і більше робочого часу та з 1.08.1998р. по 28.11.2014р. в якості нормувальника гірничого, зайнята на підземних роботах 50% і більше робочого часу (а.с.30).
Як встановлено з матеріалів справи, органом ПФУ призначено позивачці пенсію за віком на пільгових умовах з 16.03.2021р., враховуючи страховий стаж 28 роки 04 місяці 09 дні, у т.ч. стаж роботи за Списком №1 - 16 років 09 місяців 04 дні.
Судова колегія зауважує, що виходячи з положень Закону №345-VІ, до кола працівників, на яких поширюється дія цього Закону та встановлені пільги, належать тільки працівники, зазначені у Списку № 1, які були зайняті на підземних роботах повний робочий день.
Головною умовою для застосування положень ст.8 Закону №345-VI до обчислення розміру пенсії є наявність стажу на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, за умови роботи на підземних роботах повний робочий день.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що позивачка не має права на отримання пенсії у розмірі, передбаченому ст.8 Закону №345-VI, оскільки посада, на якій працювала позивачка, відноситься до пункту «г» підрозділу 1 розділу 1 Списку №1, яким передбачено зайнятість на підземних роботах 50 і більше відсотків робочого часу на рік, то колегія суддів звертає увагу, що у постанові від 29.12.2021р. у справі №345/2562/17, Верховний Суд дійшов висновку, що: «саме по собі віднесення посади позивача за тим чи іншим кодом професій не є показником тривалості його робочого часу».
Враховуючи, що у матеріалах справи наявна довідка ДП «МИРНОГРАДВУГІЛЛЯ» від 24.02.2021р. за №1-402, яка підтверджує, що позивачка працювала повний робочих день на підземних роботах на посадах, що передбачені Списком №1, та спеціальний стаж якої становить більше 16 років, а отже, на позивачку поширюються положення ст.8 Закону №345-VI.
Таким чином, при призначенні позивачці пенсії та розрахунку її розміру відповідач мав застосувати положення ст.8 Закону №345-VІ та визначити розмір пенсії як 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Разом з тим, відмовляючи у задоволенні заяви позивачки про перерахунок пенсії, ГУ ПФУ в Миколаївській області виходило з того, що після попереднього перерахунку пенсії не набуто 24 місяці страхового стажу.
Надаючи оцінку вказаному, судова колегія зазначає наступне.
Відповідно до ч.4 ст.42 Закону №1058-IV, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.
За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.
У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.
Якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.
Органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим - третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах. Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до цієї статті, здійснюється не раніше дня, що настає за днем, по який обчислено страховий стаж під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.
Дія цієї частини не поширюється на пенсіонерів, яким призначено пенсію за вислугу років на умовах, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення", та які не досягли віку, встановленого статтею 26 цього Закону.
Аналіз наведених норм свідчить, що для пенсіонера, який набув стажу для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії.
При цьому, абз.3 ч.1 ст.28 Закону №1058 передбачає саме встановлення мінімального розміру пенсії особам, на яких поширюється дія Закону №345-VІ.
Таким чином, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачка має право на перерахунок пенсії на підставі ст.8 Закону №345-VІ, абз.3 ч.1 ст.28 Закону №1058, незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) її пенсії.
Отже, враховуючи вищевказане та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в даному випадку наявні законні підстави для задоволення позовних вимог.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
У доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті. 
Отже, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026р. залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: О.В. Єщенко

Г.П. Казанчук