ЄУН 387/1991/25
Номер провадження по справі 2-др/387/9/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2026 року       селище Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області у складі
головуючого судді Солоненко Т. В. 
із секретарем судового засідання      Косюг І.В.
розглянувши в судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області заяву представника позивачки - адвоката Суліменко Тетяни Анатоліївни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики 
В СТ АН ОВ ИВ :
22 квітня 2026 року представник позивача - адвокат Суліменко Т.А., через систему «Електронний суд», подала заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 13189, 00 грн.
Заява обґрунтована тим, що рішенням Добровеличківського суду Кіровоградської області від 06.04.2026 у справі ЄУН 387/1991/25 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 22 000 доларів США основного боргу за договором позики від 19.02.2024 та 7 485 гривень 87 копійок витрат зі сплати судового збору. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Представником позивача в судових дебатах заявлено про вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, докази понесення яких будуть подані до суду в порядку положень ч.8 ст. 141 ЦПК України. Тому сторона позивача просить ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13 189,00 грн.
Ухвалою суду від 23.07.2026 заяву представника позивача - адвоката Суліменко Т.А. про ухвалення додаткового рішення прийнято до розгляду у порядку письмового провадження без виклику учасників справи з призначенням судового засідання на 16:30 год. 04 травня 2026 року.
За наслідком судового засідання 04.05.2026 розгляд заяви відкладено на 02.06.2026, про що постановлено ухвалу суду.
Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши матеріали на обґрунтування заяви про винесення додаткового рішення, судом встановлено наступне.
В провадженні Добровеличківського районного суду Кіровоградської області перебувала справа ЄУН 387/1991/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики від 19.02.2024 року в розмірі 44 494,20 доларів США, з яких: 22 000 доларів США основного боргу та 22 494,20 доларів США – 120% річних за прострочення виконання боргового зобов`язання.
Заочним рішенням Добровеличківського суду Кіровоградської області від 06.04.2026 у справі ЄУН 387/1991/25 позовОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 22 000 доларів США основного боргу за договором позики від 19.02.2024 та 7 485 гривень 87 копійок - витрат зі сплати судового збору. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Судом не вирішене питання про розподіл витрат позивача на професійну правову допомогу.
Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави, як закріплено у частині першій ст. 137 ЦПК України.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У відповідності до частини другої ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з частиною третьою ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У відповідності до частини четвертої ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
В позовній заяві наведено орієнтовний розрахунок витрат позивача на правову допомогу, розмір яких склав 20 000,00 грн.
В судовому засіданні 06.04.2026, в судових дебатах, представник позивача адвокат Суліменко Т.А. вказала, що заява про вирішення питання про стягнення судових витрат на правничу допомогу, понесених ОСОБА_1 , буде подана в порядку положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
З наведеного слідує, що стороною позивача дотримано положень наведених вище норм щодо порядку та строків звернення до суду з заявою про відшкодування витрат та правничу допомогу.
Частиною 1 ст. 58 ЦПК України встановлено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст. 60 ЦПК України).
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні регулюються Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" закріплено перелік документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги: договір про надання правової допомоги, довіреність, ордер, доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Як зазначається у ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
З матеріалів справи вбачається, що професійну правничу допомогу позивачу надавала адвокат Суліменко Т.А. на підставі Договору про надання правничої допомоги від 02.12.2025, укладеного між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Суліменко Т.А. 
На підтвердження зазначених витрат представником позивача, окрім копії Договору про надання правничої допомоги від 02.12.2025 надано: додаткову угоду №1 до договору про надання правничої допомоги від 02.12.2025; додаток 1 до договору про надання правничої допомоги від 02.12.2025; ордер серія ВА №1136088 від 20.12.2025; копії розрахункових квитанцій: серія ААБГ №008270 від 20.12.2025 на суму 8000,00 грн, серія ВЦКП №004602 від 24.02.2026 на суму 865,00 грн, серія ВЦКП №004613 від 10.03.2026 на суму 2162,00 грн, серія ВЦКП №004620 від 08.04.2026 на суму 2162,00 грн.
Відповідно п. 1.1. Договору про надання правничої допомоги від 02.12.2025, предметом Договору є забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів Клієнта які полягають у надання Клієнту правничої інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складанні заяв, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру з питань оскарження рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів Клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
За змістом п. 1.2. Договору, надання правничої допомоги здійснюється у наступних формах: консультації; складанні процесуальних документів; участь в судових засіданнях; інші види послуг, які пов`язані з адвокатською діяльністю та виконанням цього Договору.
Розділом 2 Договору визначено права та обов`язки сторін.
В пункті 3.1. Договору сторони визначили, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги Клієнту.
Порядок обчислення гонорару та гонорару успіху, їх розміру, порядок сплати тощо визначаються сторонами шляхом укладення Додаткової угоди до цього Договору про надання правничої допомоги, а також Додаток 1 (п.3.2. Договору).
Розмір гонорару не залежить від досягнення чи недосягнення Адвокатом позитивного результату, якого бажає Клієнт. Виключенням є гонорар успіху (п. 3.3. Договору).
У Додатку № 1 до Договору погоджено перелік та вартість послуг, яка визначається виходячи з мінімальної заробітної плати встановленої чинним законодавством України на день надання послуги.
Додатковою угодою №1 від 02.12.2025 до Договору визначено розмір, порядок і строки оплати гонорару у справі про стягнення боргу.
Відповідно до переліку та вартості послуг, наведених в заяві про ухвалення додаткового рішення, Адвокатом було надано наступні послуги:
1.Складання позовної заяви (подана до суду 23.12.2025) вартість послуги 8000 грн, розрахункова квитанція ААБГ№008270 від 20.12.2025.
2. Складання заяви про надання оригіналу договору від 23.02.2026 вартість 865,00 грн, розрахункова квитанція ВЦКП№004602 від 24.02.2026.
3. Участь в судових засіданнях: 09.03.2026 вартість 2162,00 грн розрахункова квитанція ВЦКП№004613 від 10.03.2026; та 06.04.2026 вартість 2162,00 грн розрахункова квитанція ВЦКП№004613 від 08.04.2026.
Отже загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу склав 13189,00 грн.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04), заявник має право на відшкодування витрат у розмірі, який був необхідний та розумний і дійсно понесений (справа "Немайстер проти Австрії), у рішенні "Лавентс проти Латвії" також зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Закон "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
Суд зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.
Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Таким чином, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Подібні висновки викладено в додатковій постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.01.2022 у справі №910/1344/19 та постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.02.2022 у справі №916/893/21.
Суд зазначає, що представником позивача здійснювався належний юридичний супровід клієнта під час судового розгляду справи за правилами загального позовного провадження.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).
Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), «Двойних проти України» (Заява №72277/01), «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).
Верховний Суд у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22 зазначив: «Суд не має права вирішувати питання про зменшення суми витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони».
Оскільки проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона, то якщо вона не заперечує, у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт (постанова КГС ВС від 24.11.2020 у справі №911/4242/15).
Відповідачем клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката до суду не подано.
Виходячи з конкретних обставин справи, обсягу наданих позивачу послуг правничої допомоги та погодження розміру витрат між адвокатом та позивачем, відсутність клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягає розподілу, керуючись ч. 2 ст. 141 ЦПК суд дійшов до висновку про часткове задоволення заяви представника позивача ОСОБА_3 та стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 520,64 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст.1-19,137-141,263-265,268,270,352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
У Х В А Л И В :
Заяву представника позивача Суліменко Тетяни Анатоліївни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6 520 гривень 64 копійки (шість тисяч п`ятсот двадцять гривень 64 копійки) витрат на правничу допомогу.
В іншій частині заяви відмовити.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана учасниками справи до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне додаткове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на додаткове рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.
В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються такі реквізити сторін та інших учасників справи:
позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя         Таїсія СОЛОНЕНКО