ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
адреса юридична: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36000, адреса для листування: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36607, тел. (0532) 61 04 21, E-mail inbox@pl.arbitr.gov.ua, https://pl.arbitr.gov.ua/sud5018/
Код ЄДРПОУ 03500004
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2026 Справа № 917/562/26 

Господарський суд Полтавської області у складі судді Кльопов І.Г., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи
за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробнича фірма "Біотехнолоджі", пров. Криничний,10, м.Харків, 61022 
до Комунального некомерційного медичного підприємства "Кременчуцька міська лікарня планового лікування" Кременчуцької районної ради Кременчуцького району Полтавської області, проспект Полтавський, 40, м.Кременчук, Полтавська область, 39627 
про стягнення грошових коштів 
встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково виробнича фірма "Біотехнолоджі" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Комунального некомерційного медичного підприємства "Кременчуцька міська лікарня планового лікування" Кременчуцької районної ради Кременчуцького району Полтавської області про стягнення заборгованості за теплову енергію у розмірі 713 748,90грн.
За результатами автоматизованого розподілу судової справи № 917/562/26 між суддями справу передано на розгляд судді Кльопову І.Г.
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 31.03.2026 прийнято до розгляду позовну заяву в порядку спрощеного позовного провадження.
07.04.2026 за вхід. № 4599 від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 492 969,75грн.
Розглянувши заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог, суд зазначає, що відповідно до пункту 2 частини другої ст. 46 ГПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Дослідивши подану позивачем заяву про зменшення розміру позовних вимог, суд приймає її до розгляду та постановляє подальший розгляд справи здійснювати з урахуванням даної заяви.
Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, відзив на позов не подав. Заяви/клопотання з процесуальних питань від відповідача до суду не надходили.
Про відкриття провадження у даній справі та її розгляд відповідач повідомлений належним чином.
Так, відповідно до ч. 7 ст. 6 ГПК України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Згідно з ч. 11 статті 242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами.
В частині 5 ст. 176 ГПК України встановлено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 120, п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Днем вручення судового рішення є: день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Ухвала суду від 31.03.2026 про відкриття провадження у справі № 917/562/26 була направлена до електронного кабінету відповідача та згідно з повідомленням про доставку електронного листа доставлена до електронного кабінету відповідача 31.03.2026, про що свідчить довідка про доставку електронного листа 
Зі змісту ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України слідує, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про вирішення справи за наявними матеріалами.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив
Товариство з обмеженою відповідальністю «НВФ Біотехнолоджі» (далі– позивач) поставив Комунальному некомерційному медичному підприємству «Кременчуцька міська лікарня планового лікування» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (далі – відповідач) теплову енергію за період з 27.01.2026 по 31.01.2026 на суму 255 729,15 грн, що підтверджується рахунком-актом передачі теплової енергії №4 від 31.01.2026; з 01.02.2026 по 03.02.2026 на суму 237 240,60 грн., що підтверджується рахунком-актом передачі теплової енергії №5 від 03.02.2026. 
Загальна сума заборгованості становить 492 969,75 грн.
Зазначені акти підписані сторонами без будь-яких зауважень.
18.03.2026 позивач направив відповідачу вимогу про сплату заборгованості за поставлену теплову енергію.
Як зазначає позивач у позові, станом на дату звернення позивачем до суду з відповідною заявою, відповідач оплату за поставлену позивачем теплову енергію не здійснив.
При прийнятті рішення судом враховано наступне.
Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків
Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного Кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 526 Цивільного кодексу Украіїни (далі, ЦК України) встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь – який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у 7 – ний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 625 ЦК визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Таким чином, беручи до уваги положення Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що відповідач повинен був розраховуватись за поставлений позивачем товар після його прийняття.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, обов`язку зі сплати вартості отриманого товару - теплової енергії, відповідачем виконано не було.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлені до стягнення суми.
За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
За приписами підп. 1,2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Для позовної заяви немайнового характеру встановлений судовий збір у розмірі 1 (одного) прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік", розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розрахунку на місяць станом на 01.01.2026 становить 3328,00 грн.
Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Особи, які після 04.10.2021 року подають до суду документи через підсистему "Електронний суд", мають правомірні очікування, що розмір судового збору буде розрахований із застосуванням понижуючого коефіцієнта 0,8. (Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 916/228/22, Провадження № 12-26гс22).
Відтак, при зверненні з даним позовом до суду через "Електронний суд" позивачем мав бути оплачений судовий збір у розмірі 8 564,99 грн із застосуванням понижуючого коефіцієнта 0,8.
Суд встановив, що позивачем при зверненні до суду з відповідною позовною заявою було сплачено судовий збір у розмірі 9707,83грн., що є більшим, ніж встановлено законом.
Крім того, суд прийняв до розгляду зменшення позивачем розміру позовних вимог та вирішив спір виходячи з ціни позову в розмірі 492 969,75 грн, з якої мав бути сплачений судовий збір у розмірі 5 915,64 грн.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність повернення позивачеві з судового збору в загальному розмірі 3792,19 грн.
Інша частина судових витрат позивача по сплаті судового збору в розмірі 5 915,64 грн., у відповідності до вимог статті 129 ГПК України, покладається на відповідача, оскільки позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Комунального некомерційного медичного підприємства "Кременчуцька міська лікарня планового лікування" Кременчуцької районної ради Кременчуцького району Полтавської області ( проспект Полтавський, 40, м.Кременчук, Полтавська область, 39627, код ЄДРПОУ 01999342) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробнича фірма "Біотехнолоджі" (пров. Криничний,10, м.Харків, 61022, код ЄДРПОУ 38879256) заборгованість у розмірі 492 969,75 грн. на Р/рах: НОМЕР_1 в АТ «ПУМБ» та 5 915,64грн. витрати по сплаті судового збору.
Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.
3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Науково виробнича фірма "Біотехнолоджі" (пров. Криничний,10, м.Харків, 61022, код ЄДРПОУ 38879256) із Державного бюджету України зайво сплачений судовий збір у розмірі 3 792,19грн., сплаченого платіжною інструкцією №109 від 26.03.2026

Відповідно до ст. 241, 256, 257 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Кльопов І.Г.