ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/1676/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області, Державної судової адміністрації України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області (далі - відповідач-1), Державної судової адміністрації України (далі - відповідач-2), в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо не забезпечення Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати суддівської винагороди, судді Першотравневого районного суду м. Чернівці ОСОБА_1 за період з 01 січня 2025 року по 31 березня 2025 року включно, виходячи із встановленого на 01 січня 2025 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 гривень;
- зобов`язати Державну судову адміністрацію України забезпечити територіально управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди в розмірі посадового окладу ОСОБА_1 за період з 01 січня 2025 року по 31 березня 2025 року включно, виходячи із встановленого на 1 січня 2025 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 гривень та матеріальної допомоги на оздоровлення;
- зобов`язати територіальне управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 01 січня 2025 року по 31 березня 2025 року обчисливши її розмір виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня 2025 року у розмірі 3028 гривень та матеріальної допомоги на оздоровлення, врахувавши при цьому виплачені суми та із проведенням відрахування загальнообов`язкових платежів.
Позов обґрунтовано протиправністю проведених позивачу за січень-березень 2025 року нарахувань та виплат суддівської винагороди, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102,00 грн. На думку позивача, заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди – прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2025 року (3028,00 грн) на іншу розрахункову величину, яка Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102,00 грн) у відповідності вимог Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" була неправомірною.
Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідачі подали відзиви на позов, в якому вказали, що Законом України "Про судоустрій і статус суддів" визначено базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду, який становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. При цьому норма вказаного закону є бланкетною, оскільки встановлює лише кількість прожиткових мінімумів для обчислення базового розміру посадового окладу судді місцевого суду, але не встановлює розміру прожиткового мінімуму, який необхідний для цього. Натомість законом, який визначає прожитковий мінімум для обчислення базового розміру посадового окладу судді, є, відповідно, Закон України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" норми якого є чинними і не визнавались неконституційними, і згідно з яким прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, становить 2102,00 грн. У зв`язку з цим, відсутні підстави для застосування іншої, загальної норми та Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік", якою встановлено, що у 2025 році розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня становить 3028,00 грн. Крім цього, відповідач вказав, що кошторисом ТУ ДСА України в Чернівецькій області на 2025 рік, затвердженим ДСА України, видатки на оплату праці, у тому числі суддівської винагороди, передбачені, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 2102,00 грн. У зв`язку з викладеним, просять відмовити в задоволенні позову.
Дослідивши письмові докази судом встановлено наступне.
Позивач є суддею Першотравневого районного суду м. Чернівці (на підставі Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів" від 26 лютого 2025 року №4273-IX, який набрав чинності 25 квітня 2025 року, Першотравневий районний суд міста Чернівці перейменовано на Чернівецький районний суд міста Чернівців).
Згідно довідок про доходи за січень, лютий та березень 2025 року, базовий оклад позивача за вказаний період становив 69366,00 грн.
Вважаючи протиправними дії щодо нарахування та виплати за січень-березень 2025 року суддівської винагороди, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2102,00 грн, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою та другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Зміст зазначених норм свідчить про те, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Статтею 43 Конституції України, серед іншого, визначено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Так, у преамбулі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) зазначено, що цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.
За частиною першою статті 4 Закону №1402-VIII судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.
Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (частина друга статті 4 Закону №1402-VIII).
Відповідно до частин першої, другої статті 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Згідно з пунктом 1 частини третьої, частин четвертої, п`ятої статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 135 Закону №1402-VIII до базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються регіональний коефіцієнт: 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" установлено з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема працездатних осіб – 3028 гривень.
Отже, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, безпосередньо залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян урегульовано Законом України "Про прожитковий мінімум" від 15 липня 1999 року №966-XIV (далі – Закон №966-XIV).
Відповідно до статті 1 Закону №966-XIV прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.
До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.
Отже, наведеною нормою закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум.
Разом з цим положеннями Закону "Про Державний бюджет України на 2025 рік" встановлено, що для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня 2025 року установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2102,00 грн, що є меншим за розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня 2025 року у сумі 3028,00 грн.
Вирішуючи спір, суд у відповідності до вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України звертає увагу на те, що Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2025 року у справі №240/9028/24 вирішувалось питання щодо застосування розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів починаючи з 2021 року.
Так, у названій постанові (пункти 104-106) Велика Палата Верховного Суду наголосила: "Безсумнівно, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, поняття якого наведено у Законі № 966-XIV. Цим Законом закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум. І приписами цього Закону судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.
Водночас законодавець починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік не встановлював прожитковий мінімум стосовно суддів як соціальної демографічної групи. Окремими приписами цих законів встановлювався на 1 січня відповідного календарного року саме прожитковий мінімум для працездатних осіб для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 гривні.
Отже, цими законами не встановлювалася розрахункова величина, відмінна від тієї, що визначена спеціальним законом для визначення розміру суддівської винагороди, а власне визначалася ця величина - встановлювався грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді."
З огляду на викладене та з метою встановлення чіткого критерію вирішення судами спорів щодо застосування розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів починаючи із 2021 року, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2025 року у справі №240/9028/24 відступила від висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13 липня 2023 року у справі №280/1233/22 та 21 березня 2024 року у справі №620/4971/23, та вказала, що починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік встановлювався на 1 січня відповідного календарного року грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.
При цьому, відступаючи від раніше ухвалених висновків у спорах з подібних правовідносин, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що незалежно від того, чи перераховані всі судові рішення, в яких викладений правовий висновок, від якого вона відступила, суди під час вирішення спорів у подібних правовідносинах мають враховувати саме останній правовий висновок Великої Палати Верховного Суду. Відступаючи від правової позиції, викладеної в раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду, Велика Палата Верховного Суду може не вказувати всі такі рішення, оскільки суд відступає від правової позиції, а не від судових рішень.
Таким чином, зважаючи на те, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" передбачено, що у 2025 році прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу суддів, становить 2102,00 грн, який не змінювався починаючи з 2020 року, то зміни розміру складових суддівської винагороди з 01 січня 2025 року, фактично, не відбулося.
З огляду на наведене та враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду у справі №240/9028/24, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених у цьому позові вимог.
Аналогічної позиції при вирішенні подібних спірних відносин дотримується і Сьомий апеляційний адміністративний суд у справах №560/14301/24 (постанова від 11 червня 2025 року), №600/5836/24-а (постанова від 23 червня 2025 року), №120/7385/24 (постанова від 11 липня 2025 року), №560/14354/24 (постанова від 15 вересня 2025 року), №600/5606/24-а (постанова від 23 вересня 2025 року), від №600/4339/24-а (постанова від 29 вересня 2025 року), №240/1172/25 (постанова від 08 жовтня 2025 року), №240/16050/24 (постанова від 21 жовтня 2025 року), №600/356/25-а (постанова від 10 листопада 2025 року), №600/5380/24-а (постанова від 13 листопада 2025 року) та ін.
Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Стосовно розподілу судових витрат.
Оскільки у задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат не здійснюється. 
Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд- 

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

Повне найменування учасників процесу:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );
Відповідачі - Державна судова адміністрація України вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, Код ЄДРПОУ 26255795) 
Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області (вул. Хотинська, 3А, м. Чернівці, 58007, Код ЄДРПОУ 26311401).

Суддя І.В. Маренич