521/9186/26
1-кп/521/1700/26 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2026 року     м. Одеса

Хаджибейський районний суд м.Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого – адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026162470000593 від 03.05.2026 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Лиманське Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, інваліда 3ї групи, пенсіонера, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу вимог ст.89 КК України, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 у невстановлений під час судового розгляду час, місці та обставинах, але не пізніше 03.05.2026 року, придбав шляхом знахідки, без передбаченого законом дозволу, ручну осколкову гранату М-67, яка належить до бойових припасів. 
Надалі, у невстановлений під час судового розгляду час та місці ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з метою та мотивом зберігання, вилученого з обігу майна без законних підстав, а також без отримання дозволу, обов`язковість якого регламентовано п.п. 2, 4, 9, 10 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 та главами 2, 12 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання без передбаченого законом дозволу, поклав ручну осколкову гранату М-67, яка належить до бойових припасів, до правої кишені своєї кофти сірого кольору, де почав зберігати ручну осколкову гранату М-67, яка належить до бойових припасів, та почав носити з собою без передбаченого законом дозволу.
Так, 03.05.2026 року приблизно о 15 годині 39 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи на території гаражного товариства «Чайка», що розташоване за адресою: м.Одеса, вул.Центральний Аеропорт, 2/1, був зупинений працівниками патрульної поліції та в ході бесіди повідомив, що має при собі ручну осколкову гранату М-67, яка належить до бойових припасів, після чого ОСОБА_4 дістав з правої кишені кофти одягнутої на нього ручну осколкову гранату М-67, яка належить до бойових припасів.
Після чого працівниками патрульної поліції на місце події викликано слідчо-оперативну групу відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області та 03.05.2026 року в період часу з 16 годин 53 хвилини до 17 годин 05 хвилин в ході проведення огляду місця події ОСОБА_4 , добровільно надав ручну осколкову гранату М-67, яка належить до бойових припасів.
Кримінальна відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення передбачена ч.1 ст.263 КК України, а саме у придбанні, носінні, зберіганні бойового припасу без передбаченого законом дозволу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, обставини, викладені в обвинувальному акті підтвердив та пояснив, що він працював двірником у гаражному кооперативі "Чайка" та під час прибирання знайшов гранату, яку залишив собі та став її зберігати. Під час роботи у нього виник конфлікт з директором та той викликав поліцію, коли приїхала поліція 03.05.2026 року та спитали про забронені предмети він сказав, що має гранату яку знайшов, дістав її з кішені та видав працівнимкам поліції. Залишив зберігати гранату для самозахисту, розуміє наслідки своїх дій, щиро кається у вчиненому, жалкує, що не повідомим поліцію чи керівництво ще під час того, коли знайшов гранату. На цей час не працює, був звільнений, є інвалідом 3ї групи безстроково, пенсіонер за інвалідністю.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, враховуючи позицію обвинуваченого щодо вчиненого злочину, за згодою учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які учасники кримінального провадження вважають підтвердженими доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, та зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними. Тому суд, за згодою учасників судового провадження вважає доцільним обмежитись дослідженням доказів, а саме допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують його особу та обставин, що мають значення для визначення міри покарання та стосовно речових доказів, судових витрат.
При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, стосовно характеристики особи обвинуваченого, суд приходить до висновку, що події кримінального правопорушення мали місце, вина обвинуваченого доведена повністю, його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України, як придбання, носіння, зберігання бойового припасу без передбаченого законом дозволу.
Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності до вимог ст.50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших кримінальних правопорушень.
При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.
Згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення , має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
Відповідно до ст.12 КК України правопорушення, інкриміноване обвинуваченому відноситься до категорії тяжкого злочину.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до ст.66 КК України, враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому, вину визнав повністю, дав правдиві свідчення. 
Відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Щодо особи обвинуваченого, то ОСОБА_4 в силу вимог ст.89 КК України не судимий, інвалід 3ї горупи, пенсіонер, розлучений, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, за місцем попередньої роботи характеризується позитивно.
Таким чином, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, позиції сторони обвинувачення, захисту, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у межах санкції ч.1 ст.263 КК України, а саме у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
При цьому також враховуючи особу обвинуваченого, його поведінку після вчинення злочину, а саме те, що він зрозумів та усвідомив протиправність своєї поведінки, обставини справи, вік обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, суд приходить до висновку про можливість звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи. 
В кримінальному запобіжні заходи не застосовувались.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України. Вирішуючи питання щодо долі речових доказів, суд враховує, що частина боєприпасів була знищена під час проведення судових експертиз
Відповідно до вимог ст.100 КПК України суд вирішує долю речових доказів. Вирішуючи питання щодо долі речових доказів, суд враховую, що частина боєприпасів була знищена під час проведення судових експертиз.
Крім того з обвинуваченого підлягають стягненню судові витрати за проведення судових експертиз відповідно до вимог ст.124 КПК України у загальній сумі 2888,16 грн., що підтверджується довідкою про витрати на проведення судової експертизи.
Керуючись ст. ст. 100, 373,374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки .
На підставі ст.75 КК України звільнити  ОСОБА_4  від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення та виконає покладені на нього згідно п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
Обов`язок нагляду за засудженим  ОСОБА_4  покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання, роботи засудженого.
Іспитовий строк  ОСОБА_4  обчислювати з моменту проголошення вироку суду, а саме з 05.06.2026 року.
Речові докази після набрання вироком законної сили:
- уламки ручної осколкової гранати М-67, які зберігаються у камері збереження речових доказів відділу поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, квитанція №010740 - знищити.
Скасувати арешт зазначеного майна, накладеного ухвалою слідчого судді Хаджибейського районного суду м.Одеси від 12.05.2026 року.
Стягнути  ОСОБА_4  на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз у сумі 2888,16 грн. 
Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд м.Одеси протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копії вироку негайно після його проголошення вручаються обвинуваченому та прокурору.

Суддя   ОСОБА_1