ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

13 травня 2026 року
м. Київ
справа № 539/4358/21
провадження № 51-4548км25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27 вересня 2023 року та вирок Полтавського апеляційного суду від 28 серпня 2025 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018170240001455 від 19 листопада 2018 року, за обвинуваченням
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лубни, Лубенського району Полтавської області, який проживає за адресою:  АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 Кримінального кодексу України (далі - КК України);
ОСОБА_8 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Лубни, Лубенського району Полтавської області, який проживає за адресою:    АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27 вересня 2023 року     ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з керуванням транспортними засобами, які виконують роботи з підвищеною небезпекою на строк 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України     ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Цим же вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади, пов'язані зі здійсненням контролю за додержанням працівниками технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, використанням засобів колективного та індивідуального захисту, виконанням робіт відповідно до вимог охорони праці на строк 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України     ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 та     ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди залишено без задоволення.
Вирішено питання щодо заходів забезпечення провадження, процесуальних витрат та речових доказів.
Відповідно до встановлених судом фактичних обставин, які детально викладено у вироку, 19 листопада 2018 року ОСОБА_7 , будучи трактористом - машиністом 6 розряду Лубенської філії ПАТ «Полтаваобленерго», під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, діючи з необережністю, не виконав вимоги ст. 14 ЗУ «Про охорону праці», ст. 139Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП), п.п. 1.11, 2.3 Інструкції з охорони праці № 52 машиніста трактора ПАТ «Полтаваобленерго», здійснив запуск двигуна екскаватора ЄО-2621 на базі трактора ЮМЗ 6Л, перебуваючи з правого боку екскаватора поза кабіною, не переконався в тому, що важіль перемикання передач знаходиться в нейтральному положенні та що екскаватор поставлений на ручні стоянкові гальма, внаслідок чого некерований екскаватор почав самовільно рухатися назад, заднім лівим колесом впав у траншею та напівопущеною задньою опорною лапою травмував електромонтера з ремонту та монтажу КЛ Лубенської філії ПАТ «Полтаваобленерго» ОСОБА_10 , що призвело до загибелі останнього.
Крім того 19 листопада 2018 року ОСОБА_8 , будучи майстром виробничої дільниці 2 групи дільниці з ТО і ремонту РП і ТП 10/0,4 кВ Лубенської філії ПАТ «Полтаваобленерго», під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, діючи з необережністю, не виконав вимоги ст. 14 ЗУ «Про охорону праці», ст. 139 КЗпП України, п. 6.1.9. Правил безпечної експлуатації електроустановок НПАОП 40.1-1.01-97, призначив розпорядженням № 184 від 15 листопада 2018 року керівником планових робіт з ремонту заземлених кабелів електропостачання ПАТ «Полтаваобленерго» електромонтера з ремонту та монтажу КЛ Лубенської філії ПАТ «Полтаваобленерго» ОСОБА_10 , який не мав відповідної кваліфікаційної групи, внаслідок чого останнім не були дотримані вимоги п.п. 4.6., 6.1.8., 5.5.7. Правил безпечної експлуатації електроустановок НПАОП 40.1-1.01-97, ст. 14 ЗУ «Про охорону праці», ст. 139 КЗпП, а ОСОБА_7 не дотримано вимоги п.п. 1.11, 2.3 Інструкції з охорони праці № 52 машиніста трактора, ст. 14 ЗУ «Про охорону праці», ст.139 КЗпП, що в подальшому призвело до смерті ОСОБА_10 .
Поталтавський апеляційний суд вироком від 28 серпня 2025 року апеляційні скарги прокурора ОСОБА_11 та потерпілої ОСОБА_9 задовольнив частково, вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27 вересня 2023 року скасував у частині призначення ОСОБА_7 покарання та вирішення цивільного позову і ухвалив в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 уважав засудженим за ч. 2 ст. 272 КК України на 2 роки обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з керуванням транспортними засобами, які виконують роботи з підвищеною небезпекою строком на 2 роки.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди задовольнив частково.
Стягнув з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 суму завданої їй моральної шкоди в розмірі 300 000 грн.
Стягнув з    ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 суму завданої їй моральної шкоди в розмірі 150 000 грн.
У іншій частині вирок суду першої інстанції залишив без змін.
Вимоги та узагальнені доводи осіб, які подали касаційні скарги
У касаційній скарзі захисник  ОСОБА_6 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого,неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, просить вироки місцевого та апеляційного судів скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
На обґрунтування доводів поданої касаційної скарги зазначає, що:
· суди не звернули увагу на те, що нещасний випадок стався в першу чергу через дії потерпілого ОСОБА_10 , який був безпосереднім керівником робіт та самостійно дозволив ОСОБА_7 здійснювати рух на екскаваторі, що виключає кримінальну відповідальність останнього;
· у ході кримінального провадження не було доведено, що дії ОСОБА_7 перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням наслідків. Наголошує, що судами не враховано того, що екскаватор на момент нещасного випадку перебував у технічно несправному стані, адже останній був оснащений системою блокування, яка, будучи в робочому стані, не допустила би його руху. Стверджує, що якби важіль перемикання швидкостей екскаватора не перебував у нейтральному положенні, то двигун не зміг би запуститися, що повністю спростовує об`єктивну сторону інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення. Наголошує, що останній переконався, що коробка передач екскаватора знаходиться у нейтральному положенні;
· суди допустили неправильну оцінку висновків автотехнічних експертиз, оскільки не врахували, що досліджуваний екскаватор до його огляду експертами знаходився тривалий час на збережені у ПАТ «Полтавобленерго», а тому міг бути відремонтований представниками підприємства з метою уникнення відповідальності. Зауважує, що за вказаний період стороною обвинувачення не були вжиті заходи для фіксації дійсного технічного стану екскаватора. Звертає увагу Суду, що свідок ОСОБА_12 підтвердив, що екскаватор до моменту інкримінованої події був у несправному стані, втім продовжував експлуатуватися на підприємстві;
· висновок комплексної експертизи є недопустимим доказом, оскільки її виконання завершилося у період, коли кримінальне провадження було закрито. Ураховуючи зазначене, висновок додаткової інженерно-технічної експертизи є також недопустимим доказом на основі принципу «плодів отруйного дерева»;
· суд апеляційної інстанції неправильно вирішив цивільний позов, оскільки він був заявлений до неналежних відповідачів. Наголошує, що ОСОБА_7 не є особою, яка несе відповідальність за шкоду заподіяну експлуатацією транспортного засобу, адже суб`єктом цивільної відповідальності у цьому випадку є володілець джерела підвищеної небезпеки і роботодавець - ПАТ «Полтавобленерго». Звертає увагу Суду, що рішенням Лубенського міськрайонного суду в цивільній справі №539/835/20 було стягнуто моральну шкоду на користь потерпілої з ПАТ «Полтавобленерго» у сумі 200 000 грн;
· апеляційний суд безпідставно скасував рішення місцевого суду про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, оскільки не врахував того, що останній позитивно характеризується, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, у період досудового розслідування та судового розгляду не вчиняв інших правопорушень, а також позиції потерпілих та досудову доповідь органу пробації. Зауважує, що у цій справі до іншого засудженого ОСОБА_8 були застосовані приписи ст. 75 КК України, що є порушенням принципу справедливості.
На адресу Верховного Суду надійшли письмові заперечення від потерпілої ОСОБА_9 , яка просила касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без зміни.
Судові рішення стосовно засудженого  ОСОБА_8  у касаційному порядку не оскаржуються.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор доводи касаційної скарги підтримала частково, просила рішення судів попередніх інстанцій в частині цивільного позову скасувати та направити справу на розгляд суду першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
Захисник касаційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Решту учасників справи було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, однак в судове засідання вони не з`явилися. На адресу Суду надійшли клопотання засудженого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_9 , які просили здійснювати касаційний розгляд за їхньої відсутності. Інші учасники провадження поважності причин неприбуття до Суду не повідомляли.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.
Відповідно до приписів ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Отже, касаційний суд не перевіряє судових рішень у частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків судів фактичним обставинам кримінального провадження. Під час перегляду судових рішень у касаційному порядку Суд виходить із фактичних обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій.
Як убачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість  ОСОБА_7 та ОСОБА_8  у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, та призначив їм відповідне покарання.
Суд обґрунтував свої рішенняпоказаннями свідків  ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , експертів  ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , даними протоколу огляду місця події від 19 листопада 2018 року, висновків судових експертиз № 299-1 від 11 січня 2019 року, № 13063/18723 від 30 вересня 2019 року, № 24285/25363/13735/13736 від 28 серпня 2020 року, висновків додаткової судової експертизи № 3145 від 30 липня 2021 року.
Зі змісту рішення апеляційного суду убачається, що висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 2 ст. 272 КК України, у суді апеляційної інстанції учасниками кримінального провадження не оспорювався.
У той же час апеляційний суд погодився з судом першої інстанції, який, зіставивши докази в їх взаємозв`язку, визнав показання учасників судового процесу, дані протоколів слідчих дій, експертних висновків та інших письмових доказів на підставі ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів і поклав їх в основу ухваленого рішення.
Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Верховний Суд,аналіз КПК України дає підстави стверджувати, що цей закон не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку (статті 85 та 94 КПК України). 
Крім того, згідно з усталеною судовою практикою, доказування тих чи інших обставин злочину, як правило, ґрунтується не на одному чи кількох доказах, а на аналізі саме сукупності всіх доказів. І саме на такому аналізі та оцінці всіх доказів і робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність факту вчинення злочину конкретною особою.
Оцінка достовірності цих доказів перебуває у компетенції судів першої та апеляційної інстанцій і не віднесена до повноважень Верховного Суду.
Так, змістом оскаржуваних судових рішень підтверджується, що  ОСОБА_7 , будучи допитаним у суді першої інстанції, свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та, зокрема, зазначив, що в той день він, ОСОБА_10 та ОСОБА_14 ремонтували пошкоджений кабель в м. Лубни. Старшим групи був ОСОБА_10 , а ОСОБА_7 керував трактором. Через деякий час після початку робіт вони здійснили розкопку, виявили кабель, ОСОБА_10 та ОСОБА_14 його зачистили, а ОСОБА_7 попросили переїхати далі від викопаного місця. Після цього ОСОБА_7 сів за кермо трактора, почув від ОСОБА_10 та ОСОБА_14 дозвіл на початок руху і спробував їхати, однак трактор заглох. ОСОБА_7 двічі спробував завести трактор з кабіни, однак не зміг. Після цього він вирішив здійснити запуск трактора поза межами кабіни. Для цього він поставив нейтральну передачу, ввімкнув ручні гальма і вийшов з кабіни трактора. На вулиці ОСОБА_7 здійснив запуск двигуна і в цей час трактор почав рух і впав в траншею. Потім він дізнався, що в траншеї був ОСОБА_10 . Вважає, що аварія сталася внаслідок того, що трактор був у незадовільному стані: стерті диски ручних гальм, зламана деталь коробки передач «паук», а висновок експерта про справність деталей трактора є неправильним.
Водночас місцевий суд позицію обвинуваченого про невизнання винуватості оцінив критично, зазначивши, що його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, безпосередньо досліджених у судовому засіданні, зокрема:
- показаннями свідка ОСОБА_15 , який повідомив, що на період інкримінованих подій був керівником Лубенської філії АТ «Полтаваобленерго». 19 листопада 2018 року було виявлено місце пошкодження кабельної лінії та для її ремонту виїхала бригада у складі ОСОБА_10 (старший групи), ОСОБА_14 (кабельщик), ОСОБА_7 (екскаваторщик). Пізніше стало відомо про те, що під час робіт стався нещасний випадок та загинув ОСОБА_10 . Також зазначив, що експертиза трактора проводилася через 3 місяці і за цей час ремонтні роботи з ним не проводилися.
- показаннями свідка ОСОБА_14 , який зауважив, що на час події працював кабельщиком на Лубенській філії АТ «Полтаваобленерго». У той день був залучений у складі бригади разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_10 для проведення ремонту кабельної лінії. Для виконання таких робіт використали трактор, який викопав траншею. ОСОБА_14 спустився в траншею та виявив місце пошкодження, про що повідомив ОСОБА_10 . Останній наказав ОСОБА_14 вилізти з траншеї та сам заскочив у неї, щоб перевірити місце пошкодження. У цей час запрацював трактор, почав рухатися заднім ходом, впав у траншею і притиснув ОСОБА_10 
- показаннями свідка ОСОБА_13 , який зазначив, що на той час працював провідним інженером Лубенської філії АТ «Полтаваобленерго», який суду повідомив, що 19 листопада 2018 року трактор було випущено на лінію після перевірки. Механізм блокування був у справному стані. Після цієї події експерт оглянув трактор та повідомив, що він може експлуатуватися.
- показаннями свідка ОСОБА_12 , який повідомив, що працював на Лубенській філії АТ «Полтаваобленерго» водієм. Стверджував, що трактор постійно ламався, опорні лапи не тримали, коробка передач та механізм блокування працювали з проблемами. Вважає хибним висновок експерта про справність цього трактора.
- даними протоколу огляду від 19 листопада 2018 року ділянки місцевості за адресою: АДРЕСА_3 з фототаблицею до нього, де виявлено трактор, у якого заднє ліве колесо та задня ліва опорна лапа знаходяться в ямі таким чином, що придавила ОСОБА_10 до землі. На момент огляду трактор знаходився в нейтральному положенні, ручка гальма опущена вниз, не ввімкнута, бендикс пускового двигуна з правої сторони двигуна трактора опущено у крайнє нижнє положення, тобто увімкнений, задні упорні лапи та передній ковш опущені, задній ковш піднятий.
- даними висновку судово-медичної експертизи № 299-1 від 11 січня 2019 року, відповідно до якого у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження, які носять характер прижиттєвості, утворились від дії тупого предмету, можливо при дорожньо-транспортній пригоді та при обставинах, вказаних в ухвалі і відносно до живої особи мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх спричинення, а в цьому випадку призвели до смерті потерпілого. Причиною смерті ОСОБА_10 є закрита травма грудної клітки з множинними переломами ребер, з ушкодженням легені, що супроводжувалось шоком-крововтратою.
- даними висновку судової автотехнічної експертизи № 13063/18723 від 30 вересня 2019 року, згідно з яким на момент огляду ножна гальмівна система екскаватора ЄО-22621 виконувала свої основні функції та знаходилась у працездатному стані, ручні стоянкові гальма виконували свої основні функції та знаходилися в працездатному стані, рульове керування виконувало свої основні функції та знаходилися в працездатному стані, ходова частина виконувала свої основні функції та знаходилася в працездатному стані, задні опорні лапи знаходилися з технічної точки зору у працездатному стані та виконували свої основні функції, механізм блокування, що призначений для запобігання випадків пуску дизеля при увімкненій передачі на момент експертного огляду знаходився в працездатному стані та виконував свою функцію.
- даними висновку комплексної комісійної судової автотехнічної експертизи, експертизи з безпеки життєдіяльності та електротехнічної експертизи № 24285/25363/13735/13736 від 28 серпня 2020 року, відповідно до якого планові роботи 19 листопада 2018 року з ремонту заземлених кабелів електропостачання ПАТ «Полтаваобленерго» з використанням екскаватора ЄО-2621 на базі трактора ЮМЗ 6 Л під управлінням тракториста-машиніста ОСОБА_7 , у ході яких відбулося травмування електромонтера ОСОБА_10 відносяться до робіт з підвищеною небезпекою у відповідності до п.п. 3, 89, 109 Переліку робіт з підвищеною небезпекою. Причинами настання 19 листопада 2018 року досліджуваного нещасного випадку є організаційні причини, а саме: недотримання нормативно-технічних вимог про охорону праці під час виконання робіт підвищеної небезпеки (код 10) з боку майстра дільниці ОСОБА_8 в частині недотримання вимог п. 6.1.9 Правил безпеки експлуатації електроустановок НПАОП 40.1-1.01-97, а саме: «У разі виконання найбільш складних та небезпечних робіт (земляних робіт, пов`язаних з ремонтом та прокладанням кабелю у зонах розташування підземних комунікацій) за нарядом повинен призначатись працівник з групою V із складу керівників або спеціалістів»; тракториста-машиніста 6 розряду ОСОБА_7 в частині недотримання вимог Інструкції з охорони праці № 52 машиніста трактора, а саме: п. 1.11 - «Перш, ніж вийти з трактора, необхідно поставити важіль переключення передач у нейтральне положення і включити гальмо», п. 2.3. «Для пуску двигуна потрібно додержуватись таких вимог: встановити важіль переключення передач у нейтральне положення»; керівника робіт електромонтера ОСОБА_10 в частині недотримання вимог Правил безпечної експлуатації електроустановок НПАОП 40.1-1.01097, а саме: п. 4.6 - «Забороняється виконувати розпорядження та завдання, що суперечать вимогам цих Правил (ПБЕЕ)», п. 6.1.8 - «Керівник робіт відповідає за чіткість та вичерпність інструктажу членів бригади, організацію та безпечне виконання роботи і дотримання вимог цих правил (ПБЕЕ)», п. 6.5.7 - «Бригаду, у разі допуску, крім допускача, повинен проінструктувати керівник робіт щодо безпечного проведення робіт, використання інструменту, приладів та вантажопідіймальних машин. Без проведення інструктажу допускати бригаду до роботи забороняється». З технічної точки зору, як дії майстра дільниці ОСОБА_8 , тракториста-машиніста ОСОБА_7 , так і безпосередньо самого постраждалого, електромонтера ОСОБА_10 перебувають у причинному зв`язку з досліджуваною подією нещасного випадку. Водночас останні мали технічну можливість запобігти настанню події досліджуваного нещасного випадку, для чого вони повинні були діяти у відповідності до вищевикладених вимог нормативних документів.
- даними висновку додаткової судової інженерно-технічної експертизи з охорони праці та безпеки життєдіяльності № 3145 від 30 липня 2021 року, за яким причинами настання 19 листопада 2018 року досліджуваного нещасного випадку є організаційні причини, а саме недотримання нормативно-технічних вимог про охорону праці під час виконання робіт підвищеної небезпеки (код 10) з боку майстра дільниці ОСОБА_8 в частині недотримання вимог п. 6.1.9 «Правил безпечної експлуатації електроустановок» НПАОП 40.1-1.01-97, ст. 14 Закону України «Про охорону праці», ст. 153 Кодексу законів України про працю; тракториста - машиніста ОСОБА_7 в частині недотримання вимог п.п. 1.11., 2.3 Інструкції з охорони праці №52 машиніста трактора (тракториста)», ст. 14 Закону України «Про охорону праці», ст. 139 Кодексу законів України про праці; керівника робіт електромонтера ОСОБА_10 в частині недотримання вимог п.п. 4.6, 6.1.8, 6.5.7 «Правил безпечної експлуатації електроустановок» НПАОП 40.1-1.01-97, ст. 14 Закону України «Про охорону праці», ст. 139 Кодексу законів України про працю. Безпосередньо сам постраждалий, електромонтер з ремонту та монтажу КЛ 4 групи ОСОБА_10 при проведенні робіт по вийманню ґрунту з періодичним використанням екскаватора не виконав усі пункти нормативно-технічних документів, а саме: п.п. 4.6, 6.1.8, 6.5.7 вимог «Правил безпечної експлуатації електроустановок» НПАОП 40.1-1.01-97, ст. 139 Кодексу законів про працю та вимог ст. 14 Закону України «Про охорону праці». З технічної точки зору, як дії майстра дільниці ОСОБА_8 , тракториста-машиніста ОСОБА_7 , так і безпосередньо самого постраждалого електромонтера ОСОБА_10 , перебувають у причинному зв`язку з досліджуваною подією нещасного випадку. Водночас останні мали технічну можливість запобігти настанню події, для чого вони повинні були діяти у відповідності до вищевикладених вимог нормативних документів.
- роз`ясненнями допитаного в судовому засіданні експерта ОСОБА_16 , який вказав, що під час цього кримінального провадження брав участь при складанні комплексної комісійної судової автотехнічної експертизи, експертизи з безпеки життєдіяльності та електротехнічної експертизи, а також при складанні додаткової судової інженерно-технічної експертизи з охорони праці та безпеки життєдіяльності. Питання додаткової експертизи стосувалися тільки його спеціальності, а тому проводив її самостійно. Висновок додаткової експертизи було здійснено на підставі нового дослідження матеріалів без прив`язки до висновків первісної експертизи. Під час дослідження встановлено, що причинами настання 19 листопада 2018 року нещасного випадку є недотримання вимог про охорону праці ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . В дослідницькій частині висновку також зазначено про недоліки у функціонуванні охорони праці на підприємстві та вказані відповідальні за це особи. Однак їх дії, бездіяльність не перебуває в безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з цією подією.
- роз`ясненнями допитаного в судовому засіданні експерта ОСОБА_17 по суті свого висновку за результатами проведення судової автотехнічної експертизи № 13063/18723 від 30 вересня 2019 року. 14 серпня 2019 року ним особисто оглянуто трактор, який на той час перебував в м. Лубни. На тракторі встановлено механізм блокування, який полягає у тому, що при включеній передачі трактор не запускається. При перевірці встановлено, що цей механізм перебував у працездатному стані.
Разом з тим суд першої інстанції, у своєму рішенні критично розцінив показання свідка ОСОБА_12 в частині того, що трактор, яким керував ОСОБА_18 постійно ламався, оскільки дійшов висновку, що наведені пояснення суперечать численним показанням інших свідків та прямо протирічать висновку автотехнічної експертизи № 13063/18723 від 30 вересня 2019 року, доказова цінність якої істотно переважає над показаннями свідка, які по своїй суті є суб`єктивним відображенням об`єктивної дійсності, що припускає їх залежність від індивідуальних особливостей сприйняття, стресостійкості, пам`яті, сугестивності, зацікавленості допитуваного, тощо.
Варто зауважити, що матеріали провадження не містять відомостей про те, що до проведення вказаної експертизи зберігання трактора ЮМЗ 6 Л здійснювалося неналежним чином, що могло вплинути на її результати.
Не заслуговують на увагу й посилання сторони захисту на те, що дані висновку комплексної комісійної судової автотехнічної експертизи, експертизи з безпеки життєдіяльності та електротехнічної експертизи № 24285/25363/13735/13736 від 28 серпня 2020 року є недопустимим доказом, оскільки, на думку захисника, виконана в період, коли кримінальне провадження було закрито, адже крім вказаної експертизи матеріали справи містять також і висновок додаткової судової інженерно-технічної експертизи з охорони праці та безпеки життєдіяльності № 3145 від 30 липня 2021 року, яка відповідно до роз`яснень експерта ОСОБА_16 була здійснена на підставі нового дослідження матеріалів справи без прив`язки до висновків попередньої експертизи. Більше того, висновки додаткової експертизи повністю підтверджують перебування дій ОСОБА_7 у причинному зв`язку з досліджуваною подією, під час якої загинув потерпілий ОСОБА_10 .
Тож, оцінивши наявні у справі докази з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності, місцевий суд, слушно зауважив, що вони узгоджуються між собою та в своїй сукупності підтверджують факт вчинення ОСОБА_7 і ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, з чим обґрунтовано погодився і суд апеляційної інстанції.
У той же час, Верховний Суд уважає за необхідне зазначити, що допущенні порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою самим потерпілим ОСОБА_10 жодним чином не спростовують винуватості ОСОБА_7 , дії якого відповідно до встановлених судами фактичних обставин призвели до тяжких наслідків у вигляді загибелі людини.
Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з усім обсягом пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, визнаного судами доведеним, з огляду на таке.
Як убачається зі змісту оскаржуваних рішень, ОСОБА_7 у ході усього судового розгляду послідовно стверджував, що перш ніж запустити двигун трактора він переконався в тому, що важіль переключення швидкостей знаходиться в нейтральному положенні. Останній наголошував, що у зворотному випадку двигун не зміг би запуститися, адже трактор був оснащений системою блокування, яка не дозволяла завести машину на будь-якій іншій передачі, крім нейтральної.
Вказані показання ОСОБА_7 повністю узгоджуються з даними протоколу огляду місця події від 19 листопада 2018 року, відповідно до якого на момент виявлення трактора важіль переключення передач на ньому перебував в нейтральному положенні. До того ж згідно з висновком експерта судової автотехнічної експертизи № 13063/18723 від 30 вересня 2019 року механізм блокування досліджуваного трактора, що призначений для запобігання випадків пуску дизеля при увімкненій передачі, на момент експертного огляду знаходився в працездатному стані та виконував свою функцію, а також за змістом роз`яснень експерта ОСОБА_17 на тракторі встановлено механізм блокування, який полягає у тому, що при включеній передачі трактор не запускається.
Отже, урахувавши викладене, а також і те, що в силу презумпції невинуватості усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, колегія суддів доходить висновку про необхідність виключити з обвинувачення, визнаного судами доведеним, посилання на порушення ОСОБА_7 пункту 2.3 Інструкції з охорони праці № 52 машиніста трактора ПАТ «Полтаваобленерго» (для пуску двигуна потрібно додержуватись таких вимог: встановити важіль переключення передач у нейтральне положення).
Водночас Верховний Суд уважає за необхідне зазначити, що виключення вказаної частини обвинувачення не спростовує винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, оскільки останньому ставилося у провину також і те, що він здійснив запуск двигуна трактора поза його кабіною, не переконавшись у тому, що екскаватор поставлений не тільки на нейтральну передачу, а й на ручні стоянкові гальма, чим порушив пункт 1.11 Інструкції з охорони праці № 52 машиніста трактора ПАТ «Полтаваобленерго» (перш, ніж зійти з трактора, необхідно поставити важіль переключення передач у нейтральне положення і включити гальмо). До того ж, як уже зазначалося вище, ця частина обвинувачення повністю знайшла своє підтвердження у ході судового розгляду кримінального провадження та не ставиться під сумнів жодним з учасників процесу, у тому числі й стороною захисту.
Крім того, оскільки обсяг доведеного обвинувачення зменшився, то колегія суддів доходить висновку про необхідність пом`якшення  ОСОБА_7  покарання, під час призначення якого враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, дані про особу винного, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.
З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що останньому необхідно призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з керуванням транспортними засобами, які виконують роботи з підвищеною небезпекою, на строк 1 рік, оскільки саме таке покарання відповідатиме принципам законності, справедливості, індивідуалізації, а також буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого й попередження вчинення ним нових злочинів.
У той же час у касаційній скарзі захисника відсутнє таке обґрунтування необхідності застосування до ОСОБА_7 ст. 75 КК України, яке б вказувало на істотну диспропорцію між визначеним покаранням та вчиненими злочинними діями.
Крім того доводи сторони захисту про те, що  ОСОБА_7  є неналежним відповідачем за цивільним позовом про відшкодування моральної шкоди не ґрунтуються на вимогах процесуального закону, оскільки право потерпілого заявити позов до особи, яка заподіяла шкоду, не протирічить приписам ст. 128 КПК України.
За таких обставин касаційна скарга сторони захисту підлягає частковому задоволенню, а рішення судів попередніх інстанцій - зміні.
Керуючись статтями 376, 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27 вересня 2023 року та вирок Полтавського апеляційного суду від 28 серпня 2025 року стосовно ОСОБА_7 змінити.
Виключити з обвинувачення, визнаного судом доведеним, посилання на порушення  ОСОБА_7 пункту 2.3 Інструкції з охорони праці № 52 машиніста трактора ПАТ «Полтаваобленерго».
Пом`якшити призначене   ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 272 КК України до 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з керуванням транспортними засобами, які виконують роботи з підвищеною небезпекою строком на 1 (один) рік.
У решті судові рішення залишити без зміни.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3