ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/1731/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2026 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої - судді Потабенко В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач), в якій просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 26.12.2025 у встановлений законом строк;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 26.12.2025 та надати письмову відповідь.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 26.12.2025 позивач подав до ІНФОРМАЦІЯ_4 письмову заяву щодо протиправних дій органу, внесення недостовірних відомостей до державних реєстрів та з вимогами усунути порушення. Однак, відповідач у встановлений законом строк не надав відповіді по суті звернення, не прийняв рішення за результатами розгляду заяви, чим допустив протиправну бездіяльність.
Ухвалою суду від 04.02.2026 було залишено позовну заяву ОСОБА_1 без руху.
09.02.2026 позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою від 16.02.2026 суддя відкрила провадження в адміністративній справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. 
Відповідно до довідок про доставку електронного листа до електронного кабінету відповідача в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі доставлено: 30.01.2026 - позовну заяву з копіями доданих до неї документів та 16.02.2026 - ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі без виклику сторін від 16.02.2026.
Відповідачу роз`яснено право подання відзиву на позов з посиланням на докази, якими такий обґрунтовується. Однак відповідач не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву. 
Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 
Оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. 
26.12.2026 ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою, в якій повідомив «про сукупність протиправних дій з боку відповідача, які полягають у: незаконному взятті на військовий облік у територіальному центрі, який немає відношення до місця проживання позивача та не наділений територіальною компетенцією щодо нього; внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів («Оберіг») та до застосунку «Резерв+» недостовірних і юридично необґрунтованих відомостей; штучному формуванні обов`язку з`явитися за повісткою без її належного вручення; безпідставному зверненні до Національної поліції щодо доставлення позивача; створенні у державних реєстрах незаконного статусу “порушника / неявки” без правових підстав. Відсутність належного вручення повістки, на думку позивача, підтверджується тим, що у застосунку «Резерв+» відображено інформацію про нібито «неявку за повісткою» та звернення ТЦК до Національної поліції. З цього випливає, що ТЦК стверджує факт направлення та отримання позивачем повістки. При цьому ОСОБА_1 повідомив, що жодної повістки він не отримував; йому не відомо, коли, ким і яким способом вона нібито була направлена; жодних доказів вручення (поштове повідомлення, підпис, акт вручення, відеофіксація) позивачу не надано та фактично не існує. Зазначив, що обов`язок з`явитися виникає виключно з моменту належного вручення повістки, а не з моменту її формування в електронній системі або відображення у реєстрі. Відображення інформації в ЄДР «Оберіг» або у застосунку «Резерв+» не є належним способом вручення повістки та не створює юридичного обов`язку з`явитися. А направлення повісток виключно за адресою, повідомленою особою. Повістки та інші офіційні повідомлення ТЦК та СП можуть направлятися виключно за адресою проживання (реєстрації) або адресою для листування, яку особа повідомила державі, а не за будь-якою адресою на розсуд посадових осіб. Вказав, що не повідомляв ІНФОРМАЦІЯ_2 жодної іншої адреси, окрім: АДРЕСА_1 . Водночас, зазначена адреса знаходиться на території, де фактично відсутня можливість належного поштового вручення, оскільки діяльність відділень АТ «Укрпошта» у м. Рубіжне припинена у зв`язку з воєнними діями. У зв`язку з цим, на думку позивача, формальне “направлення” кореспонденції без підтвердження реальної можливості доставки не може вважатися належним повідомленням та не створює жодних правових наслідків. У разі, якщо ТЦК стверджує протилежне, ОСОБА_1 вимагав зазначити: яке діюче поштове відділення АТ «Укрпошта» на відповідну дату обслуговувало м. Рубіжне; за якою адресою воно знаходиться; яким способом доставки здійснювалося пересилання; яким документом підтверджується фактична можливість доставки; яким доказом підтверджується вручення або спроба вручення саме ОСОБА_1 . Щодо незаконності звернення до Національної поліції з вимогою доставлення, то таке можливе лише за одночасної наявності належно врученої повістки, зафіксованої неявки та законного обов`язку з`явитися. Жодна з цих умов у випадку позивача відсутня. Фактично такі дії створюють незаконний стан “розшуку” без рішення суду та без наявності правопорушення, що є неприпустимим у правовій державі. Щодо незаконності відомостей у ЄДР «Оберіг» та «Резерв+», то у реєстрі щодо позивача внесено, зокрема, статус - «солдат резерву»; військово-облікова спеціальність - ВОС 999097; «потребує проходження базової загальновійськової підготовки». При цьому, позивач не проходив військово-лікарську комісію (ВЛК); відсутні будь-які медичні рішення; відсутні індивідуальні адміністративні акти щодо зарахування до резерву або присвоєння ВОС. Водночас, Реєстр не створює правового статусу, а лише відображає законні рішення. За їх відсутності внесені відомості є недостовірними та протиправними. Також позивач вказував на порушення територіальної компетенції ТЦК. Так, ІНФОРМАЦІЯ_2 є районним територіальним органом, повноваження якого обмежені Сихівським районом м. Львова. Позивач зареєстрований у Луганській області, не перебував па військовому обліку у АДРЕСА_2 , не подавав заяв про переведення обліку та не звертався до цього ТЦК особисто чи дистанційно. Таким чином, відсутні будь-які законні підстави перебування на військовому обліку саме у ІНФОРМАЦІЯ_5 . Враховуючи наведе, ОСОБА_1 вимагав надати документальні докази направлення та вручення повістки; правове обґрунтування та копії документів, які стали підставою для звернення до Національної поліції; пояснити, на підставі якого рішення та з яких джерел він був взятий на облік у ІНФОРМАЦІЯ_5 ; негайно вилучити з ЄДР «Оберіг» та застосунку «Резерв +» усі незаконні та недостовірні відомості, у тому числі внесені в автоматизованому режимі без індивідуального адміністративного рішення; припинити подальшу обробку та передачу цих відомостей іншим органам; надати офіційну письмову відповідь з КЕП.
ОСОБА_1 у позові зазначив, що вказана заява була подана в порядку Закону України «Про звернення громадян», а відтак відповідач протягом 30 днів був зобов`язаний розглянути його заяву та винести мотивоване рішення. 
Однак, відповідач в порушення норм закону відповіді на його заяву не надав. Тому позивач звернувся до суду із даним позовом. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» (далі - Закон №393/96) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Статтею 3 Закону №393/96 передбачено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб. 
Відповідно до ст. 5 Закону №393/96 звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.
Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне).
Особливою формою колективного звернення громадян до Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, органу місцевого самоврядування є електронна петиція, яка подається та розглядається в порядку, передбаченому статтею 23-1 цього Закону.
Звернення може бути усним чи письмовим.
Усне звернення викладається громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного зв`язку через визначені контактні центри, телефонні "гарячі лінії" та записується (реєструється) посадовою особою.
Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).
У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування кваліфікованого електронного підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.
Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону.
Згідно з ст. 7 Закону №393/96 звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення. 
Статтею 15 Закону №393/96 передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Статтею 20 Закону №393/96 встановлено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.
Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку. 
Отже, зі змісту значених вище норм права вбачається, що отримувач звернення у місячний строк від дня надходження відповідного звернення зобов`язаний в межах своїх повноважень: 1) об`єктивно, всебічно і вчасно розглянути заяву громадянина, який звернувся до нього з такою заявою; 2) прийняти за результатами такого розгляду відповідне рішення; 3) повідомити заявника про наслідки розгляду його звернення.
Тобто, належним розглядом звернення громадянина вважатиметься безумовне виконання чітко визначеної законодавцем сукупності зазначених дій протягом строків, установлених ст. 20 Закону України "Про звернення громадян".
Як зазначалося вище, 26.12.2026 ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою, в якій повідомив про сукупність протиправних дій, на його думку, з боку відповідача, які полягають у незаконному взятті на військовий облік у територіальному центрі, який немає відношення до місця проживання позивача та не наділений територіальною компетенцією щодо нього; внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів («Оберіг») та до застосунку «Резерв+» недостовірних і юридично необґрунтованих відомостей; штучному формуванні обов`язку з`явитися за повісткою без її належного вручення; безпідставному зверненні до Національної поліції щодо доставлення позивача; створенні у державних реєстрах незаконного статусу “порушника / неявки” без правових підстав тощо. 
Однак, відповідач в порушення норм закону відповіді на його заяву не надав. 
З огляду на встановлені судом обставини та відсутність доказів надання відповідачем відповіді на звернення позивача, суд доходить висновку, що в діях ІНФОРМАЦІЯ_4 наявна протиправна бездіяльність.
У постанові Верховного Суду від 28.02.2020 у справі №1.380.2019.002548819/1664/16 суд наголосив, що суб`єкт владних повноважень у будь-якому випадку зобов`язаний відреагувати на звернення та надати відповідь у порядку й строках Закону «Про звернення громадян» - незалежно від того, погоджується він зі змістом звернення чи ні. 
Критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення всіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.
Такий підхід, установлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки при розгляді вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але і у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити дії після скасування його адміністративного акта.
Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.
Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16.05.2019 у справі № 826/17220/17.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження
При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 26.12.2025 у встановлений законом строк та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_4 розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 26.12.2025 та надати письмову відповідь відповідно до Закону України «Про звернення громадян».
Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Щодо судового збору, то відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 2, 6-9, 19-20, 22, 25-26, 72, 77, 90, 139, 143, 241-246, 255, 257-258, 293, 295, п.п. 15.5 п. 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд 
В И Р І Ш И В : 
адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 26.12.2025 у встановлений законом строк. 
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , адреса місця знаходження: АДРЕСА_3 ) розглянути по суті заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) від 26.12.2025 та надати письмову відповідь відповідно до Закону України «Про звернення громадян».
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , адреса місця знаходження: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 коп.
Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складений 24.04.2026.

Суддя Потабенко В.А.