ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2026 р.	Справа № 480/9696/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: П`янової Я.В. , Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 08.04.2026 (головуючий суддя І інстанції: С.М. Глазько) по справі № 480/9696/23
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті з 01.07.2021 в повному розмірі 2000,00 грн. доплати до пенсії, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб».
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.07.2021 в повному розмірі щомісячну доплату у розмірі 2000,00 грн., яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб».
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 11.12.2023, яке набрало законної сили позов задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті з 01.07.2021 доплати до пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області нарахувати та виплатити з 01.07.2021 ОСОБА_1 щомісячну доплату у розмірі 2 000,00 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб» з урахуванням виплачених сум.
У листопаді 2025 р. позивач звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення від 11.12.2023 у справі № 480/9696/23.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 05.01.2026 заяву задоволено. 
Встановлено судовий контроль за виконанням Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.12.2023 у справі № 480/9696/23.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області протягом 90 днів з дня отримання даної ухвали подати до Сумського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.12.2023 у справі № 480/9696/23.
03.02.2026 до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про зміну способу і порядку виконання судового рішення шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 62 000,00 грн.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 11.03.2026 змінено спосіб і порядок виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.12.2023 у справі № 480/9696/23 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 нарахованих коштів у розмірі 62 000,00 грн.
06.04.2026 Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області надало суду звіт про виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.12.2023.
У звіті пенсійний орган зазначив, що ним здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2021, виплату перерахованого розміру пенсії в сумі 13 864,06 грн розпочато починаючи з лютого 2024 р. Сума перерахованих коштів за період з 01.07.2021 до 31.01.2024 нарахована до виплати та становить 62 000,00 грн.
Зауважив, що ухвалою суду від 11.03.2026 змінено спосіб і порядок виконання судового рішення у справі № 480/9696/23 на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області нарахованих коштів на користь ОСОБА_1 в розмірі 62 000,00 грн.
В свою чергу, Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачено, що виконання судових рішень про стягнення коштів покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.
Таким чином, судове рішення виконано пенсійним органом в межах покладених зобов`язань та наявного фінансового ресурсу.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 08.04.2026 прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про результати виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.12.2023 у справі № 480/9696/23.
Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у прийнятті звіту і встановити новий строк його подання.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції безпідставно надав оцінку виконанню пенсійним органом судового рішення в частині виплати ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 62 000,00 грн, що не є спірним, тоді як не врахував, що з січня 2025 р. боржник за невідомих обставин припинив виконувати судове рішення та виплачувати позивачу присуджену судом доплату в розмірі 2 000,00 грн.
Враховуючи відсутність належних доказів виконання судового рішення в частині щомісячного нарахування і виплати позивачу 2 000,00 грн, вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про прийняття звіту.
Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач) правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалось.
Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, позивач просив розгляд справи здійснювати за його відсутності.
Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Приймаючи звіт, суд першої інстанції виходив з того, що пенсійним органом виконано судове рішення в частині перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2021 із встановленням щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2 000,00 грн, за результатами якої нараховано заборгованість за період з 01.07.2021 до 31.01.2024 в розмірі 62 000,00 грн.
При цьому, суд першої інстанції врахував, що ухвалою суду від 11.03.2026 змінено порядок виконання судового рішення на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області нарахованих коштів на користь ОСОБА_1 в розмірі 62 000,00 грн. Отже, судове рішення в частині стягнення з боржника грошової суми має скеровуватись до органів Казначейства.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно частин 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.
Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.
Для цілей ст. 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».
З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.
Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.
Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.
Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
За правилами ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Отже, нормами КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду.
Згідно частин 1, 2, 3 ст. 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.
У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
Судом встановлено, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 11.12.2023 у справі № 480/9696/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області нарахувати та виплатити з 01.07.2021 ОСОБА_1 щомісячну доплату у розмірі 2 000,00 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб» з урахуванням виплачених сум.
На виконання судового рішення, пенсійним органом здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2021, виплату перерахованого розміру пенсії в сумі 13 864,06 грн розпочато починаючи з лютого 2024 р. Сума перерахованих коштів за період з 01.07.2021 до 31.01.2024 нарахована до виплати та становить 62 000,00 грн.
Також у звіті, Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повідомило, що ухвалою суду від 11.03.2026 змінено спосіб і порядок виконання судового рішення у справі № 480/9696/23 на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області нарахованих коштів на користь ОСОБА_1 в розмірі 62 000,00 грн. Отже, виконання судового рішення в частині стягнення з боржника грошової суми в розмірі 62 000,00 грн має здійснюватися органами Казначейства згідно з вимогами Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».
Дослідивши поданий відповідачем звіт про виконання рішення суду, суд першої інстанції дійшов висновку, що пенсійним органом виконано судове рішення в частині перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2021 із встановленням щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2 000,00 грн.
Натомість, судове рішення в частині стягнення заборгованості за період з 01.07.2021 до 31.01.2024 в розмірі 62 000,00 грн має виконуватись органами Казначейства.
Апелянт не висловлює зауважень щодо виконання/невиконання пенсійним органом судового рішення за період з 01.07.2021 до 31.01.2024 в частині виплати заборгованості в розмірі 62 000,00 грн та не заперечує виконання боржником судового рішення щодо нарахування та виплати йому пенсії за період з 01.02.2024 до 31.12.2024 з урахуванням щомісячної доплати в розмірі 2000,00 грн.
Разом з тим, позивач як в суді першої, так і апеляційної інстанції наголошує, що судовим рішенням зобов`язано відповідача проводити виплату щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2 000,00 грн, в тому числі під час подальших підвищень до пенсії. 
Водночас, з січня 2025 р. боржник, за невідомих обставин, припинив виконувати судове рішення та виплачувати ОСОБА_1 присуджену судом доплату в розмірі 2 000,00 грн, на підтвердження чого надає витяги з перерахунку пенсії з 01.01.2025, з 01.03.2025, з 01.11.2025.
Дослідивши витяги з перерахунку пенсії з 01.01.2025, з 01.03.2025, з 01.11.2025 колегія суддів зазначає, що перерахунки пенсії ОСОБА_1 проведені пенсійним органом на виконання судових рішень, за наслідками яких ГУ ПФУ дійсно припинено виплату позивачу доплати в розмірі 2 000,00 грн.
Водночас, колегія суддів зауважує, що судовим рішенням від 11.12.2023 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну доплату у розмірі 2 000,00 грн лише з 01.07.2021.
При цьому, жодних зобов`язань проводити вказану вище виплату за наслідками подальших перерахунків пенсії на Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області судовим рішенням покладено не було.
Таким чином, оскаржувані в порядку судового контролю дії пенсійного органу не пов`язані з виконанням судового рішення у цій справі.
Натомість, незгода позивача із діями відповідача щодо припинення йому з січня 2025 р. виплати доплати до пенсії може бути підставою для їх оскарження в судовому порядку в межах нового спору.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для прийняття звіту.
Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав висновків суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 312, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 08.04.2026 по справі № 480/9696/23 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова	
Судді	   	Я.В. П`янова   А.О. Бегунц   	
Повний текст постанови складено 15.06.2026 року