Номер провадження: 22-ц/813/3994/26 
Справа № 2-450/11
Головуючий у першій інстанції Гелла С. В.
Доповідач Кострицький В. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючий суддя — Кострицький В.В. (суддя - доповідач),
судді – Лозко Ю.П., Коновалової В.А., 
за участю секретаря судового засідання Булацевської Я.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 
на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 липня 2025 року
за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-
У С Т А Н О В И В:
Короткий виклад обставин справи 
ОСОБА_2 , в інтересах якої дії адвокат Шишка Ю.О. звернулась до суду з заявою в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №2-450/11, виданий 30.08.2011 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення солідарно з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» (ЄДРПОУ 09328601) 1 242 979,72 грн., примусове виконання якого здійснюється в рамках виконавчого провадження №62355150 від 16.06.2020.
В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебувала цивільна справа №2-450/11 за позовом прокурора Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» (правонаступник Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України») до ОСОБА_2 (надалі за текстом - ОСОБА_2 ), ОСОБА_3 про стягнення 1 242 979,72 грн. Рішенням суду від 12.05.2011 року позовні вимоги по вищевказаній справізадоволено в повному обсязі. 30.08.2025 року судом видано виконавчий лист №2-450/11 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» 1 242 979,72 грн. На сьогоднішній день, вищевказаний виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області, Притуляка В.М. (надалі за текстом - приватний виконавець Притуляк В.М.), що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження №62355150 від 16.06.2020 року. 30.11.2022 р. ОСОБА_2 звернулася до Господарського суду Одеської області із заявою про відкриття провадження у справі по неплатоспроможність фізичної особи.Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.01.2023 р. (суддя Райчева С.І.) відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 №916/3263/22; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру реструктуризації боргів боржника; керуючим реструктуризацією боргів боржника призначено арбітражного керуючого Соколика Дмитра Ігоровича.Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.03.2023 року визнано вимоги кредитора Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до боржника в загальній сумі 1 637 218, 44 грн.Постановою Господарського суду Одеської області від 20.02.2024 р. визнано банкрутом фізичну особу ОСОБА_2 , введено процедуру погашення боргів, керуючим реалізацією майна боржника призначено арбітражного керуючого Соколика Д. І.04.03.2025 року Господарським судом Одеської області у справі № 916/3263/22 постановлено ухвалу відповідно до якої суд ухвалив: затвердити звіт керуючого реалізацією про проведену роботу в процедурі погашення боргів фізичної особи ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; НОМЕР_2 ); завершити процедуру погашення боргів фізичної особи ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ); клопотання арбітражного керуючого Соколика Д. І. про затвердження звіту про нарахування грошової винагороди та витрат за виконання повноважень у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 в період з 20.02.2024 – 10.02.2025 - залишити без розгляду у зв`язку з фактичною відсутністю таких нарахувань; звільнено фізичну особу ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; НОМЕР_2 ) від боргів; вимоги, не задоволені через недостатність майна боржника, вважаютьсяпогашеними, крім випадків, передбачених Кодексом України з процедурбанкрутства; вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цимКодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаютьсяпогашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаютьсятакими, що не підлягають виконанню;  ОСОБА_2 не звільняється від подальшого виконання вимог кредиторів після завершення судових процедур у справі про неплатоспроможність та обов`язку повернення непогашених боргів, а саме: відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи; сплати аліментів; виконання інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи; припинено повноваження керуючого реалізацією - арбітражного керуючого Соколика Дмитра Ігоровича (свідоцтво №2043 від 08.11.2021).Вищевказана ухвала суду набрала законної сили 14.03.2025 р. та станом на дату подання даної заяви в апеляційному порядку не оскаржена. В зв`язку з вищенаведеним, представник ОСОБА_2 , адвокат Шишка Ю.О., 24.03.2024 року звернулася до приватного виконавця Притуляка В.М. із відповідною заявою про закриття виконавчого провадження №62355150 від 16.06.2020 року. В той же час, 25.03.2025 р. на електронну пошту представника ОСОБА_2 , адвоката Шишки Ю.О., надійшла відповідь від приватного виконавця Притуляка В.М. №6066 відповідно до якої стало відомо, що ухвала Господарського суду Одеської області від 04.03.2025 р. у справі №916/3263/22 не містить юридично визначеної підстави, яка зобов`язувала завершувати виконавче провадження №62355150, у порядку передбаченому п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», в зв`язку з чим відсутні підстави для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №62355150 та скасування вжитих заходів примусового виконання рішення суду.

22.04.2025 року представник АТ «Ощадбанк» Шидерова Н.С. подала до суду заперечення на заяву, в якому просила відмовити в задоволенні заяви в повному обсязі виходячи з наступного. Законом не передбачена можливість визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, у випадку якщо є чинне судове рішення про стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором, а саме виконавчий лист виданий компетентним судом у відповідності до вимог закону і є належним виконавчим документом, який не виконано боржником. З матеріалів справи вбачається, рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.05.2011 року є чинним та в апеляційному та касаційному порядку не оскаржено, а виконавчий лист був виданий Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, а відтак виключно його скасування матиме наслідки визнання виконавчого документи таким, що не підлягає виконанню. При звернення до суду, представником заявника не зазначено жодної із підстав передбаченої процесуальним законом для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, також заявником не доведено, що рішення суду виконано та обов`язок боржника припиняється. Так, сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед у встановленні обставин та фактів, що свідчить про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявності процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видача судом виконавчого листа.

Короткий зміст ухвали суду
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 липня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню – відмовлено.
Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції зазначав, що враховуючи ту обставину, що Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» своєчасно звернулося з кредиторськими вимогами до боржника фізичної особи ОСОБА_2 в межах справи про банкрутство, останнього було визнано конкурсним кредитором, вимоги судом не відхилено, а відтак підстави для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню відсутні.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги 
Не погодившись із вказаним рішенням адвокат Шишка Ю.О., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , звернулася з апеляційною скаргою безпосередньо до Одеського апеляційного суду та просила скасувати ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 липня 2025 року та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №2-450/11, виданий 30.08.2011 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» (ЄДРПОУ 09328601) 1 242 979,72 грн., примусове виконання якого здійснюється в рамках виконавчого провадження №62355150..
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив,  що оскаржувана ухвала вплинула на її права та обов`язки, постановлена судом без з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому повинна бути скасована.
Вважали, що факт погашення вимог Банку, які були заявлені та визнанні судом на суму 1 637 218, 44 грн., встановлений ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.03.2025 р. у справі №916/3263/22, яке набрало законної сили, є преюдиційним фактом, що виключає подальше стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь Банку, визначеної рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.05.2011 р. у справі №2-450/11, на підставі якого в подальшому 30.08.2011 р. судом видано виконавчий лист . В той же час, 25.03.2025 р. скаржником отримано відповідь від приватного виконавця Притуляка В.М. №6066 відповідно до якої стало відомо, що ухвала Господарського суду Одеської області від 04.03.2025 р. у справі №916/3263/22 не містить юридично визначеної підстави, яка зобов`язувала завершувати виконавче провадження №62355150, у порядку передбаченому п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», в зв`язку з чим відсутні підстави для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №62355150 та скасування вжитих заходів примусового виконання рішення суду, а тому вважали, що судом першої інстанції помилково прийнято оскаржувану ухвалу так як суперечить вимогам чинного законодавства.
Зазначали, що наявність матеріально-правової підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, з огляду на те, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.03.2025 року у справі № 916/3263/22 про неплатоспроможність ОСОБА_2 , яка набрала законної сили, судом звільнено Боржника від боргів, вимоги Банку, не задоволені через недостатність майна боржника, вважаються погашеними, тобто цивільно правові зобов`язання сторін - припинені . 
Також вважали, що виключно суд, який видав виконавчий документ в порядку ч. 2 ст. 432 ЦПК має процесуальне право розглядати заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню , та саме на цей суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу
Не погодившись з вимогами та мотивуванням апеляційної скарги АТ «Ощадбанк» звернулось з відзивом на апеляційну скаргу , відповідно до якого просили оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
В обґрунтування відзиву зазначали, що закон не передбачає можливість визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, у випадку якщо є чинне судове рішення про стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором, а сам виконавчий лист виданий компетентним судом у відповідності до вимог закону і є належним виконавчим документом, який не виконано боржником. З матеріалів справи вбачається, що у вказаній справі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 травня 2011 року є чинним, в апеляційному та касаційному порядку не скасовано, а виконавчий лист був виданий Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області на виконання вказаного рішення суду, відтак, виключно його скасування матиме наслідком визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. АТ «Ощадбанк» зазначає, що при зверненні до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, боржник не зазначив жодної із підстав, передбаченої процесуальним законом, для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, також боржником не доведено, що рішення суду виконано та обов`язок боржника припинився.
Так, сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов?язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом
виконавчого листа. 
Разом з тим зазначали, що за наявності судового рішення про стягнення боргу, яке набрало законної сили та підлягає виконанню, заявником при зверненні до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не доведено, що ним було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого його обов?язок припинився, або його обов?язок, як боржника, припинився з інших причин, передбачених положеннями статті 432 ЦПК України.
Також вважали, що відсутні процесуальні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, які б свідчили про помилковість видачі судом виконавчого листа.

Щодо явки сторін.
Сторони були сповіщені належним чином про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання сторони не з`явились. Клопотань про відкладення не заявляли, що не перешкоджає апеляційному перегляду.

Позиція апеляційного суду
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Щодо клопотань заявлених під час апеляційного перегляду
Скаржником під час апеляційного перегляду справи заявлено клопотання , а саме 19 квітня 2026 року від адвоката Шишки Ю.О., яка діє в інтересах ОСОБА_2 надійшло клопотання про поновлення строків на долучення доказів та клопотання про долучення доказів, а саме відповіді Національного банку України від 05.01.2026 р. вих. №14-0006/633 та 17 квітня 2026 року від адвоката Шишки Ю.О., яка діє в інтересах ОСОБА_2 надійшло клопотання про поновлення строків на долучення доказів та клопотання про долучення доказів, а саме довідки ТВБВ №10015/0339 філії-Одеського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» від 15.04.2026 р. №37/193.

Згідно з статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У п.6 ч.2 статті 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з ч. 3 ст.367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Тлумачення п.6 ч.2 ст. 356, ч.1-3 ст. 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею.
У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.
Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.
Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 12.08.2020 року у справі № 704/192/18.
Також Верховний суд визнав незаконним прийняття доказів в апеляційній інстанції, оскільки такі дії допускаються у «виняткових випадках», якщо учасник довів неможливість їх подання з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ВС/КГС у справі № 46/603 від 01.07.2021).
Виходячи з принципу змагальності цивільного процесу сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції в суді першої інстанції, а не чекати, коли їм буде відмовлено у задоволенні позовних вимог за недоведеністю, та потім вишукувати нові докази і долучати їх під час апеляційного розгляду, крім того апеляційний суд наголошує, що стороною скаржника відшукано такі докази після постановлення оскаржуваної ухвали судом першої інстанції. А тому такі докази повертаються скаржнику без долучення до матеріалів справи.

Щодо суті апеляційного перегляду.
Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Судовою колегією встановлено, що у провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебувала цивільна справа №2-450/11 за позовом прокурора Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» (правонаступник Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України») до ОСОБА_2 (надалі за текстом - ОСОБА_2 ), ОСОБА_3 про стягнення 1 242 979,72 грн. Рішенням суду від 12.05.2011 року позовні вимоги по вищевказаній справі задоволено в повному обсязі. 30.08.2025 року судом видано виконавчий лист №2-450/11 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» 1 242 979,72 грн.
Станом на день постановлення ухвали судом першої інстанції вищевказаний виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області, Притуляка В.М. (надалі за текстом - приватний виконавець Притуляк В.М.), що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження №62355150 від 16.06.2020 року. 30.11.2022 р. ОСОБА_2 звернулася до Господарського суду Одеської області із заявою про відкриття провадження у справі по неплатоспроможність фізичної особи. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.01.2023 р. (суддя Райчева С.І.) відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 №916/3263/22; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру реструктуризації боргів боржника; керуючим реструктуризацією боргів боржника призначено арбітражного керуючого Соколика Дмитра Ігоровича.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.03.2023 року визнано вимоги кредитора Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до боржника в загальній сумі 1 637 218, 44 грн. Постановою Господарського суду Одеської області від 20.02.2024 р. визнано банкрутом фізичну особу ОСОБА_2 , введено процедуру погашення боргів, керуючим реалізацією майна боржника призначено арбітражного керуючого Соколика Д. І.
04.03.2025 року Господарським судом Одеської області у справі № 916/3263/22 постановлено ухвалу відповідно до якої суд ухвалив: затвердити звіт керуючого реалізацією про проведену роботу в процедурі погашення боргів фізичної особи ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; НОМЕР_2 ); завершити процедуру погашення боргів фізичної особи ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ); клопотання арбітражного керуючого Соколика Д. І. про затвердження звіту про нарахування грошової винагороди та витрат за виконання повноважень у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 в період з 20.02.2024 – 10.02.2025 - залишити без розгляду у зв`язку з фактичною відсутністю таких нарахувань; звільнено фізичну особу ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; НОМЕР_2 ) від боргів; вимоги, не задоволені через недостатність майна боржника, вважаються погашеними, крім випадків, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства; вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню; ОСОБА_2 не звільняється від подальшого виконання вимог кредиторів після завершення судових процедур у справі про неплатоспроможність та обов`язку повернення непогашених боргів, а саме: відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи; сплати аліментів; виконання інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи; припинено повноваження керуючого реалізацією - арбітражного керуючого Соколика Дмитра Ігоровича (свідоцтво №2043 від 08.11.2021).
Вищевказана ухвала суду набрала законної сили 14.03.2025 р. та станом на дату подання даної заяви в апеляційному порядку не оскаржена. В зв`язку з вищенаведеним, представник ОСОБА_2 , адвокат Шишка Ю.О., 24.03.2024 року звернулася до приватного виконавця Притуляка В.М. із відповідною заявою про закриття виконавчого провадження №62355150 від 16.06.2020 року. В той же час, 25.03.2025 р. на електронну пошту представника ОСОБА_2 , адвоката Шишки Ю.О., надійшла відповідь від приватного виконавця Притуляка В.М. №6066 відповідно до якої стало відомо, що ухвала Господарського суду Одеської області від 04.03.2025 р. у справі №916/3263/22 не містить юридично визначеної підстави, яка зобов`язувала завершувати виконавче провадження №62355150, у порядку передбаченому п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», в зв`язку з чим відсутні підстави для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №62355150 та скасування вжитих заходів примусового виконання рішення суду.
Відповідно до ч.1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до ч.3 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Відповідно до ч.2 ст.6 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) щодо боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури:
реструктуризація боргів боржника;
погашення боргів боржника.
Процедура погашення боргів боржника вводиться у справі про неплатоспроможність разом з визнанням боржника банкрутом.
Відповідно до ч.1 ст.45 КУзПБ конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Згідно з ч.5 ст.45КУзПБдля кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку.
Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 134 КУзПБ господарський суд при постановленні ухвали про завершення процедури погашення боргів боржника та закриття провадження у справі про неплатоспроможність ухвалює рішення про звільнення боржника - фізичної особи від боргів.
Такі вимоги, що не були повністю погашені у справі про неплатоспроможність, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про неплатоспроможність у непогашеній частині.
Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство (стаття 1 КУзПБ).
Відповідно до п. 5 ч.1ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Згідно з ч.2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.
Як вбачається з ухвали господарського суду Одеської області від 04березня 2025 року у справі № 916/3263/22в межах справи про неплатоспроможність було визнано кредиторські вимоги до боржника: АТ Державний ощадний банк України в особі філії - Одеське обласне управління Акціонерного товариства Державний ощадний банк України в сумі 1 637 218, 44 грн. та 5 368 грн. судового збору, тобто банк набув статусу конкурсного кредитору, вимоги якого заявлено своєчасно.
При цьому, вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що судом першої інстанції вірно зазначено, що враховуючи, що Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» своєчасно звернулося з кредиторськими вимогами до боржника фізичної особи ОСОБА_2 в межах справи про банкрутство, останнього було визнано конкурсним кредитором, вимоги судом не відхилено, а відтак підстави для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню відсутні.
Інших правових підстав для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконаннюсудом не встановлено.
Враховуючи встановлені обставини суд першої інстанції прийшов до вірних висновків, що , відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги,  що оскаржувана ухвала вплинула на її права та обов`язки, постановлена судом без з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, судова колегія вважає не слушними, так як судом першої інстанції, враховуючи вищевикладене було надано належної правової оцінки, з урахуванням наявності законних підстав, які чітко визначені переліком дії існуючих правових норм.
Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не враховано дії преюдиціного судового рішення у справі №916/3263/22, яке набрало законної сили, що виключає подальше стягнення заборгованості з ОСОБА_2 у справі №2-450/11, на підставі якого в подальшому 30.08.2011 р. судом видано виконавчий лист, апеляційним судом вважаються безпідставними, з огляду на те, що якщо є чинне судове рішення про стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором, а сам виконавчий лист виданий компетентним судом у відповідності до вимог закону і є належним виконавчим документом, який не виконано боржником. 
З матеріалів справи вбачається, що у вказаній справі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 травня 2011 року є чинним, в апеляційному та касаційному порядку не скасовано, а виконавчий лист був виданий Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області на виконання вказаного рішення суду, відтак, виключно його скасування матиме наслідком визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. АТ «Ощадбанк» зазначає, що при зверненні до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, боржник не зазначив жодної із підстав, передбаченої процесуальним законом, для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, також боржником не доведено, що рішення суду виконано та обов`язок боржника припинився.
Стосовно доводів апеляційної скарги, що наявність матеріально-правової підстави 

для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, з огляду на те, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.03.2025 року у справі № 916/3263/22 про неплатоспроможність ОСОБА_2 , яка набрала законної сили, судом звільнено Боржника від боргів, вимоги Банку, не задоволені через недостатність майна боржника, вважаються погашеними, тобто цивільно-правові зобов`язання сторін - припинені , судова колегія вважає такими, що вказані підстави не входить до переліку підстав передбачених ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» та ст.432 ЦПК України, а тому їх слід залишити без задоволення.
Також вважали, що саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення, з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження, апеляційний суд вважає такі доводи також не слушними, такі що трактуються особою суб`єктивно на свою користь з огляду на те, о за наявності судового рішення про стягнення боргу, яке набрало законної сили та підлягає виконанню, заявником при зверненні до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не доведено, що ним було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого його обов?язок припинився, або його обов?язок, як боржника, припинився з інших причин, передбачених положеннями статті 432 ЦПК України, а також те, що відсутні процесуальні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, які б свідчили про помилковість видачі судом виконавчого листа.
Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення указаної заяви та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у апеляційній скарзі скаржник.
Інших доводів скаржником не наведено, а тому апеляційний суд позбавлений можливості задовольнити апеляційну скаргу. 
З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо про відсутність правових підстав для задоволення такої заяви. 
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.
На підставі наведеного, висновки суду першої інстанції є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.
Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення скаржником норм процесуального закону.
З огляду на наведене вбачається, що судом з дотриманням вимог ст. 263 ЦПК України вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про відсутність правових підстав для задоволення вимог заяви .
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 липня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді Ю.П. Лозко

В.А. Коновалова