РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/654/26
№ 2/183/263/26
22 травня 2026 року          м.Самар
Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Оладенко О.С.
за участю секретаря судового засідання – Павлюк А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Самарівський відділ державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2025 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом у якому просила стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 15067,50 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду 30 жовтня 2017 року у справі №183/4287/17. Від шлюбу мають спільного сина — ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу син проживав з позивачкою та перебував на її утриманні. Судовим наказом від 08.11.2021 (справа № 183/6966/21) з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На виконання вказаного наказу державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП № 69929589. Внаслідок неналежного виконання відповідачем батьківських обов`язків та рішення суду, у нього утворилася заборгованість зі сплати аліментів. Згідно з розрахунком заборгованості державного виконавця від 15.12.2025, за період з 01 березня 2024 року по 26 липня 2024 року (до досягнення дитиною повноліття) сума заборгованості становить 15 067 грн 50 коп. Зазначений розрахунок відповідачем у встановленому законом порядку не оскаржувався. За розрахунком позивача пеня за період з 01 березня 2024 року до 26 липня 2024 року складає 15067,50 грн., яку просить стягнути з відповідача.
Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.03.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання.
Відповідач, не погоджуючись із позовом подав відзив на позовну заяву у якому просить у позові відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що станом на 12.03.2024 заборгованість зі сплати аліментів погашена в повному обсязі. Відповідач отримав відповідь із виконавчої служби про те, що станом на 27.07.2024 заборгованість зі сплати аліментів складала 17631,68 грн.; боржник 28.01.2026 самостійно сплатив на рахунок відділу ДВС 14522,66 грн., які перераховані на рахунок ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк». Залишок заборгованості по виконавчому документу складає 2952,93 грн., вказані кошти надійшли на депозитний рахунок, після надання реквізитів ОСОБА_1 для перерахування залишу заборгованості, буде винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. Також відповідач звертався до виконавчої служби із запитом про отримання інформації за яких обставин виникла заборгованість у виконавчому провадженні та отримав відповідь про те, що попереднім державним виконавцем помилково було внесено в розрахунок розмір штрафу 15067,50 грн.
Позивачка подала відповідь на відзив у якій висловила незгоду з доводами відповідача, наведеними у відзиві.
У судове засідання сторони не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.
Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Судовим наказом Новомосковського міськрайонного суду від 08.11.2021 з ОСОБА_2 на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини – сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів починаючи з 06 жовтня 2021 року.
На підставі зазначеного виконавчого документа у Новомосковському відділі ДВС у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), було відкрито виконавче провадження ВП №69929589.
Згідно з розрахунком, складеним старшим державним виконавцем Михайлінчиком В.М. станом на 15.12.2025 заборгованість ОСОБА_2 у виконавчому провадженні ВП №69929589 складає 49539,75 грн. (а.с.15).
13.01.2026 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №4202604211000005 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України на підставі заяви ОСОБА_1 щодо ухилення ОСОБА_2 від сплати аліментів.
21.01.2026 старшим державним виконавцем Самарівського відділу ДВС у Самарівському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Михайлінчиком В.М. складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.188-13 КУпАП у якому зазначено, що у боржника ОСОБА_2 на дату повноліття дитини – 27.07.2024 існує заборгованість по аліментах у розмірі 14911,50 грн.
Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.02.2025 залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 16.02.2026, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка утворилась за період з жовтня 2021 року до 01 березня 2024 року, у розмірі 79153,05 грн. 
У відповіді на адвокатський запит від 05.08.2025 за №109756 Самарівський відділ ДВС у Самарівському районі Дніпропетровської області повідомив, що у виконавчому провадженні №69929589 станом на 27.07.2024 заборгованість відсутня (а.с.82).
Так, згідно з квитанцією до платіжної інструкції №44331508 від 05.03.2024 у вищезазначеному виконавчому провадженні боржником сплачено 116482 грн. Постановою державного виконавця від 12.03.2024 скасовано заходи примусового виконання у зв`язку з тим, що станом на 12.03.2024 заборгованість зі сплати аліментів погашена в повному обсязі.
15.12.2025 старшим державним виконавцем Михалінчиком В.М. складено повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників, у якому зазначено, що станом на 15.12.2025 у ОСОБА_2 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 27.07.2024 за період з 06.10.2021 становить 15067,50 грн., що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці (а.с.85).
У відповіді на адвокатський запит від 05.03.2026 №29033 Самарівський відділ ДВС у Самарівському районі Дніпропетровської області повідомив, що станом на 27.07.2024 заборгованість зі сплати аліментів складала 17631,68 грн.; боржник 28.01.2026 самостійно сплатив на рахунок відділу ДВС 14522,66 грн., які перераховані на рахунок ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк». Залишок заборгованості по виконавчому документу складає 2952,93 грн., вказані кошти надійшли на депозитний рахунок, після надання реквізитів ОСОБА_1 для перерахування залишу заборгованості буде винесена постанова про закінчення виконавчого провадження (а.с.89).
Крім того, у відповіді на адвокатський запит від 20.03.2026 №42671 Самарівський відділ ДВС у Самарівському районі Дніпропетровської області повідомив, що з приводу заборгованості за період з 06.10.2021 по 27.07.2024 попереднім державним виконавцем помилково було винесено в розрахунок штраф у розмірі 15067,50 грн. Залишок заборгованості у виконавчому складає 2952,93 грн., які надійшли на депозитний рахунок. Після надання реквізитів ОСОБА_1 для перерахування залишку заборгованості по аліментах буде винесена постанова про закінчення виконавчого провадження (а.с.91).
Також позивачем надано квитанції про сплату коштів на рахунок виконавчої служби у сумі 2952,93 грн. 13.02.2026 та у сумі 14522,66 грн. від 26.01.2026 за виконавчим провадженням №69929589. 
За даними Автоматизованої системи виконавчого провадження, 15.12.2025 виконавче провадження №69929589 щодо стягнення аліментів об`єднано 15.12.2025 з виконавчим провадженням щодо стягнення на підставі рішення суду у справі №183/4705/24 щодо стягнення пені за прострочення аліментів.
Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).
У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.
Тобто у разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, наслідком чого є відповідальність у вигляді неустойки.
Згідно із частинами першою, другою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.
Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі №6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі №6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі №6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі №6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.
Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).
Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.
Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.
Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновки, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.
Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).
Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.
У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що у такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.
Відповідний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі №661/905/19 (провадження №61-16670сво19).
Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.
Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору.
Докази мають бути належними, допустимими, достовірними.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України).
Згідно з вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри (п.50 постанови Верховного Суду від 01 квітня 2026 року у справі № 369/12305/23).
Подані сторонами докази містять суперечливі докази щодо наявності чи відсутності заборгованості зі сплати аліментів у вказаний позивачкою період.
Так, у наданому позивачкою розрахунку та протоколі про адміністративне зазначено про наявність заборгованості станом на 15.12.2025 у сумі 15067,50 грн. У листі виконавчої служби від 05.03.2026 зазначено про те, що станом на 27.07.2024 заборгованість складала 17631 грн. 
Натомість у наданому відповідачем повідомленні виконавчої служби від 05.08.2025 зазначено про те, що станом на 27.07.2024 заборгованість зі сплати аліментів відсутня. У листі виконавчої служби від 20.03.2026 зазначено про те, що до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів було помилково внесено в розрахунок штраф у сумі 15067,50 грн.
При цьому суд зауважує, що як розрахунок заборгованості, наданий позивачкою так і повідомлення державної виконавчої служби складені одним державним виконавцем – Михайлінчиком В.М.
Суд ставить під сумнів наданий позивачкою розрахунок заборгованості, оскільки у ньому відображено відомості про сплату аліментів у лютому 2024 року у сумі 85755,75 грн., а у березні 2024 року у графі «сплачено боржником» зазначено «0,00». Проте, відповідачем надано первинний банківський документ – квитанцію до платіжної інструкції від 05 березня 2024 року про сплату аліментів у сумі 116482 грн. на рахунок відділу ДВС у виконавчому провадженні (а.с.83).
Позивачка обізнана про зміст поданих відповідачем доказів, проте з метою усунення суперечностей не заявляла клопотання про виклик і допит державного виконавця, про витребування матеріалів виконавчого провадження.
Доводи позивачки про те, що відповідач не оскаржував розрахунок суд відхиляє, адже розрахунок заборгованості не має більшого доказового значення, ніж інші докази, досліджені судом у сукупності. 
Достатніми доказами не доведено факт наявності заборгованості та її розмір позивачем не підтверджено; судом на підставі беззаперечних доказів не установлену факт того, що відповідач допустив прострочення аліментів та станом на 27.07.2024 мав заборгованість у сумі 15067,50 грн.
За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За вимогою про стягнення пені позивача звільнено від сплати судового збору. У зв`язку з відмовою у позові, судові витрати слід віднести за рахунок держави.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Таким чином, датою ухвалення рішення у даній справі є дата складення повного судового рішення.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 – відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення скороченого (вступної та резолютивної частини) рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;
відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;
третя особа: Самарівський відділ державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ЄДРПОУ 34893684; місцезнаходження: 51206, Дніпропетровська область, адреса м.Самар, вул.Гетьманська, буд. 7.

Повне судове рішення складено і підписано 22 травня 2026 року .

Суддя Оладенко О.С.