ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/16940/23 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Судді-доповідача: Бужак Н.П.
Суддів: Беспалова О.О., Ключковича В.Ю.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року, суддя Кушнова А.О., у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вадант» до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вадант» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України, в якому просило:
- визнати протиправними та скасувати рішення Комісії Головного управління ДПС у місті Києві №55676 від 18.03.2023 про внесення Товариства з обмеженою відповідальністю «Вадант» до переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості;
- зобов`язати Головне управління ДПС у місті Києві виключити Товариство з обмеженою відповідальністю «Вадант» з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості платника податку;
- визнати протиправними та скасувати наступні рішення Комісії Головного управління ДПС у місті Києві: (1) Рішення №8470735/41002128 від 22.03.2023 про відмову у реєстрації податкової накладної №7 від 02.02.2023, (2) Рішення №8470748/41002128 від 22.03.2023 про відмову у реєстрації податкової накладної №11 від 08.02.2023, (3) Рішення №8470749/41002128 від 22.03.2023 про відмову у реєстрації податкової накладної №12 від 08.02.2023, (4) Рішення №8470750/41002128 від 22.03.2023 про відмову у реєстрації податкової накладної №13 від 09.02.2023, (5) Рішення №8470751/41002128 від 22.03.2023 про відмову у реєстрації податкової накладної №14 від 10.02.2023, (6) Рішення №8470752/41002128 від 22.03.2023 про відмову у реєстрації податкової накладної №9 від 06.02.2023, (7) Рішення №8470753/41002128 від 22.03.2023 про відмову у реєстрації податкової накладної №10 від 07.02.2023, (8) Рішення №8470754/41002128 від 22.03.2023 про відмову у реєстрації податкової накладної №8 від 06.02.2023;
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкові накладні №7 від 02.02.2023; №8 від 06.02.2023; №9 від 06.02.2023; №10 від 07.02.2023; №11 від 08.02.2023; №12 від 08.02.2023; №13 від 09.02.2023; №14 від 10.02.2023 в Єдиному реєстрі податкових накладних, датою її фактичного подання на реєстрацію.
Мотивуючи позовні вимоги, позивач вказує, що оскаржувані рішення податкового органу порушують інтереси позивача, є необґрунтованими, оскільки ТОВ «Вадант`надало разом з поясненнями всі необхідні документи, які засвідчують факт здійснення господарської операції з продажу товару, на який було оформлено десять податкових накладних, з яких вісім податкових накладних відповідач відмовився зареєструвати.
Також позивач зазначає, що на підтвердження реальності здійснення операцій було направлено до контролюючих органів регіонального та вищого рівня всі без виключення документи, які стосуються руху товару від товаровиробника до кінцевого покупця та ґрунтовні пояснення щодо кожної господарської операції, яка супроводжує цей продаж. При цьому, відповідач зупинив реєстрацію податкових накладних з підстав надання платником податку копій документів, складених із порушенням законодавства, а відповідач-2, при розгляді скарг, зазначив, що позивачем не надано певних первинних документів, що є різними підставами блокування реєстрації вказаних податкових накладних.
Враховуючи вказане, позивач не погоджується із рішеннями відповідача про відмову в реєстрації податкових накладних №7 від 02.02.2023, №8 від 06.02.2023, №9 від 06.02.2023, №10 від 07.02.2023, №11 від 08.02.2023, №12 від 08.02.2023, №13 від 09.02.2023, №14 від 10.02.2023 та рішенням про внесення Товариства з обмеженою відповідальністю «Вадант» до переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року адміністративний позов задоволено повністю. 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління ДПС у м. Києві звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.
В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Вадант» (ідентифікаційний код 41002128, місцезнаходження: м. Київ, проспект Перемоги, будинок 76, офіс 20) є юридичною особою приватного права, зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 05.12.2016, номер запису 10741020000063592, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. ТОВ «Вадант» перебуває на обліку в якості платника податків у ГУ ДПС у м. Києві, дата реєстрації платника податку на додану вартість від 01.01.2017 відповідно до Витягу з реєстру платників податку на додану вартість.
Основним видом господарської діяльності позивача є: оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням (КВЕД 46.73).
Для здійснення цієї діяльності товариство орендує: офісне приміщення (договір оренди приміщення від 05.12.2016); складське приміщення (договір Nє015/009-020/2 від 15.09.2020). Для забезпечення виконання господарської діяльності підприємства, було придбано автомобіль фургон марки FIAT 250/CMMFA/GY DUCATO д.н.з. НОМЕР_1 . Автомобіль було зареєстровано та поставлено на баланс підприємства 09.07.2021, про що свідчить Свідоцтво реєстрації транспортного засобу серія НОМЕР_2 . Також у відповідності з вимогами чинного законодавства 21.07.2021 до податкового органу було надіслано Повідомлення про об`єкти оподаткування, або об`єкти пов`язані із оподаткуванням або через які провадиться діяльність, про прийняття такого повідомлення було отримано Квитанцію №2 від 21.07.2021. Кількість працюючих - 2,25 штатні одиниці. Рішенням № 04/11/2021 Єдиного учасника ТОВ «Вадант» від 04.11.2021 директором призначено ОСОБА_2.
ТОВ «Вадант» придбало у ФОП ОСОБА_1 (Код з ДРФО НОМЕР_3 ) будівельні матеріали: (1) плита деревостружкова, (2) ізоляційна мінеральна вата (надалі - Товар) на загальну суму 401 250,00 грн (чотириста одна тисяча двісті п`ятдесят гривень 00 коп.), що підтверджується: договором поставки №27/01-01 від 27.01.2023, додатковою угодою до договору поставки від 01.03.2023, видатковими накладними №3 від 01.02.2023, №4 від 02.02.2023, №5 від 06.02.2023, №6 від 07.02.2023, №7 від 08.02.2023, №8 від 08.02.2023, №9 від 09.02.2023, №10 від 10.02.2023, №11 від 02.02.2023, №12 від 06.02.2023.
Перевезення товару здійснено засобами та за рахунок покупця (п. 4.2 договору поставки №27/01-01 від 27.01.2023). Строк оплати за придбаний товар до 01.08.2023 (п. 1 Додаткової угоди №1 від 01.03.2023).
Придбаний у ФОП ОСОБА_1 Товар ТОВ «Вадант» поставило ТОВ «ТВК СОЛАР» на умовах Договору поставки №01/02-23 від 01.02.2023 (ділі - Договір - №01/02-23).
За умовами Договору №01/02-23 (п.1.2) предметом Договору є постачання плит деревостружкових та ізоляційної мінеральної вати, за погодженою кількістю, асортиментом та ціною, згідно виставлених рахунків-фактур постачальника.
Згідно п.1.3 Договору №01/02-23Товар передається покупцю партіями на підставі замовлень на кожну партію (далі - замовлення). Замовлення передається засобами факсимільного зв`язку або електронною поштою. У замовленні Покупця зазначається найменування Товару та кількість за кожним видом Товару.
Згідно п.2.2 Договору №01/02-23кількість фактично переданого Товару вказується у видатковій накладній, що видається на кожну партію Товару.
Згідно п.4.2 Договору №01/02-23Товар поставляється засобами та за рахунок покупця.
Згідно п.4.3 Договору №01/02-23передача Товару оформляється видатковою накладною.
На виконання умов Договору №01/02-23ТОВ «Вадант» здійснив постачання та передав ТОВ«ТВК СОЛАР» Товар, що відображено у: рахунку-фактурі №9 від 10.02.2023 на суму 500 070,00 грн (п`ятсот тисяч сімдесят гривень 00 коп.) в т.ч. ПДВ 20 % - 83 345,00 грн; видатковій накладній №3 від 01.02.2023 на суму 49 600,00 грн (сорок дев`ять тисяч шістсот гривень 00 коп.), в т.ч. ПДВ 20% - 8 266, 67 грн; видатковій накладній №4 від 02.02.2023 на суму 49 600,00 грн (сорок дев`ять тисяч шістсот гривень 00 коп.), в т.ч. ПДВ 20% - 8 266,67 грн; видатковій накладній №11 від 02.02.2023 на суму 49 600,00 грн (сорок дев`ять тисяч шістсот гривень 00 коп.), в т.ч. ПДВ 20% - 8 266,67 грн; видатковій накладній №5 від 06.02.2023 на суму 49 600,00 грн (сорок дев`ять тисяч шістсот гривень 00 коп.), в т.ч. ПДВ 20% - 8 266, 67 грн; видатковій накладній №12 від 06.02.2023 на суму 53 670,00 грн (п`ятдесят три тисячі шістсот сімдесят гривень 00 коп.), в т.ч. ПДВ 20% - 8945,00 грн; видатковій накладній №6 від 07.02.2023 на суму 49 600,00 грн (сорок дев`ять тисяч шістсот гривень 00 коп.), в т.ч. ПДВ 20% - 8 266, 67 грн; видатковій накладній №7 від 08.02.2023 на суму 49 600,00 грн (сорок дев`ять тисяч шістсот гривень 00 коп.), в т.ч. ПДВ 20% - 8 266,67 грн, видатковій накладній №8 від 08.02.2023 на суму 49 600,00 грн (сорок дев`ять тисяч шістсот гривень 00 коп.), в т.ч. ПДВ 20% - 8 266,67 грн; видатковій накладній №9 від 09.02.2023 на суму 49 600,00 грн (сорок дев`ять тисяч шістсот гривень 00 коп.), в т.ч. ПДВ 20% - 8 266,67 грн; видатковій накладній №10 від 10.02.2023 на суму 49 600,00 грн (сорок дев`ять тисяч шістсот гривень 00 коп.), в т.ч. ПДВ 20% - 8 266,67 грн.
На виконання умов Договору (п. 5.3) ТОВ «ТВК СОЛАР» здійснив оплату за Товар, що відображено у банківській виписці на суму 500070,00 грн (п`ятсот тисяч сімдесят гривень 00 коп.), в т.ч. ПДВ 20% - 83345,00 грн.
За правилом «першої події» позивачем оформлена та відправлена на реєстрацію податкова накладна (надалі - ПН) №5 від 01.02.2023 на суму 49 600,00 грн (сорок дев`ять тисяч шістсот гривень 00 коп.), в т.ч. ПДВ 20% - 8 266,67 грн. В податковій накладній №5 від 01.02.2023 вказано Код товару УКТ ЗЕД 4410, що відповідає виду економічної діяльності позивача по кодам КВЕД 46.73. Податкова накладна №5 від 01.02.2023 зареєстрована в ЄРПН без зауважень.
02.02.2023, оформлена та відправлена на реєстрацію податкова накладна№6 від 02.02.2023 на суму 49 600,00 грн (сорок дев`ять тисяч шістсот гривень 00 коп.), в т.ч. ПДВ 20% - 8 266,67 грн. В податковій накладній №6 від 02.02.2023 вказано Код товару УКТ ЗЕД 4410, що відповідає виду економічної діяльності позивача по кодам КВЕД 46.73. Податкова накладна №6 від 01.02.2023 також зареєстрована в ЄРПН без зауважень.
Того ж дня - 02.02.2023 оформлена та відправлена на реєстрацію податкова накладна №7 від на суму 49 600,00 грн (сорок дев?ять тисяч шістсот гривень 00 коп.), в т.ч. ПДВ 20% - 8 266,67 грн. В податковій накладній №7 від 02.02.2023 зазначено Код товару УКТ ЗЕД 4410, що відповідає виду економічної діяльності позивача по кодам КВЕД 46.73.
06.02.2023 оформлені та відправлені на реєстрацію ще дві податкові накладні №8 від 06.02.2023 на суму 49 600,00 грн (сорок дев?ять тисяч шістсот гривень 00 коп.), в т.ч. ПДВ 20% - 8 266, 67 грн та №9 від 06.02.2023 на суму 53 670,00 грн (п?ятдесят три тисячі шістсот сімдесят гривень 00 коп.), в т.ч. ПДВ 20% - 8945,00 грн. В податковій накладній №8 від 06.02.2023 зазначено Код товару УКТ ЗЕД 4410, в податковій накладній №9 від 06.02.2023 зазначено Коди товару УКТ ЗЕД 4410 та 6806, що відповідає виду економічної діяльності позивача по кодам КВЕД 46.73.
07.02.2023 оформлена та відправлена на реєстрацію податкова накладна №10 від 07.02.2023 на суму 49 600,00 грн (сорок дев?ять тисяч шістсот гривень 00 коп.), в т.ч. ПДВ 20% - 8 266,67 грн. В податковій накладній №10 від 07.02.2023 зазначено Код товару УКТ ЗЕД 4410, що відповідає виду економічної діяльності позивача по кодам КВЕД 46.73.
08.02.2023 позивачем складені ще дві податкові накладні №11 від 08.02.2023 на суму 49 600,00 грн (сорок дев?ять тисяч шістсот гривень 00 коп.), в т.ч. ПДВ 20% - 8 266,67 грн та податкова накладна №12 від 08.02.2023 на суму 49 600,00 грн (сорок дев?ять тисяч шістсот гривень 00 коп.), в т. ч. ПДВ 20% - 8 266,67 грн. В податкових накладних №11 та №12 від 08.02.2023 зазначено Код товару УКТ ЗЕД 4410, що відповідає виду економічної діяльності позивача по кодам КВЕД 46.73.
09.02.2023 оформлена та відправлена на реєстрацію податкова накладна №13 від 09.02.2023 на суму 49 600,00 грн (сорок дев?ять тисяч шістсот гривень 00 коп.), в т.ч. ПДВ 20% - 8 266,67 грн із зазначенням вказаних вище Кодів товару УКТ ЗЕД 4410, що відповідає виду економічної діяльності позивача по кодам КВЕД 46.73.
10.02.2023 оформлена та відправлена на реєстрацію податкова накладна №14 від 10.02.2023 на суму 49 600,00 грн (сорок дев?ять тисяч шістсот гривень 00 коп.), в т.ч.ПДВ 20% - 8 266,67 грн. В податковій накладній №14 від 10.02.2023 зазначено Код товару УКТ ЗЕД 4410, що відповідає виду економічної діяльності позивача по кодам КВЕД 46.73.
Так, господарській операції позивача щодо продажу Товару по Договору №01/02-23 від 01.02.2023 дві податкові накладні №5 від 01.02.2023 та №6 від 02.02.2023 були зареєстровані податковим органом, а реєстрація наступних восьми податкових накладних (№7 від 02.02.2023, №8 та № 9 від 06.02.2023, №10 від 07.02.2023, №11 та №12 від08.02.2023, №13 від 09.02.2023, №14 від 10.02.2023) зупинена. У квитанціях про реєстрацію в якості підстави для зупинення реєстрації податкових накладних зазначено: «Обсяг постачання товару/послуги 4410, дорівнює або перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п.1 «Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Додатково повідомляємо: показник "D"=1.4998%, "Р"=16533.34. Пропонуємо подати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.».
13 березня 2023 року позивачем подано Повідомлення про надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних №7 від 02.02.2023, №8 та № 9 від 06.02.2023, №10 від 07.02.2023, №11 та №12 від 08.02.2023, №13 від 09.02.2023, №14 від 10.02.2023 (в одному поясненні) реєстрацію яких зупинено, з інформацією про господарську діяльність підприємства та законність складання вищезазначених податкових накладних, з вичерпним переліком додатків в копіях.
22 березня 2023 року Комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у місті Києві прийнято рішення№8470735/41002128,№8470748/41002128, №8470749/41002128, №8470750/41002128, №8470751/41002128,№8470752/41002128, №8470753/41002128, №8470754/41002128 про відмову у реєстрації в ЄРПН наступних податкових накладних №7 від 02.02.2023, №8 та № 9 від 06.02.2023, №10 від 07.02.2023, №11 та №12 від 08.02.2023, №13 від 09.02.2023, №14 від 10.02.2023. Суд також звертає увагу на те, що в якості підстави для відмови у реєстрації перелічених податкових накладних у всіх рішеннях вказано: у зв`язку із наданням платником податку копій документів, складених із порушенням законодавства.
Рішення Комісії відповідача оскаржені позивачем до Державної податкової служби України, проте у задоволенні всіх скарг відмовлено.
У період з 03 по 05 квітня 2023 року Рішенням Комісії ДПС України з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних скарги ТОВ «Вадант» залишено без задоволення, а рішення комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних без змін. При цьому, в якості підстави для відмови у задоволенні скарг зазначено: «ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у томі числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявних типових форм та галузевої специфіки, накладних».
Не погоджуючись з рішеннями про відмову у реєстрації податкових накладних та рішенням про відповідність платника на додану вартість критеріям ризиковості платника податку, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VІ (далі - ПК України).
Пунктом 185.1 статті 185 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг згідно із пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів.
Згідно з пунктом 188.1 статті 188 Податкового кодексу України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів. До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються, та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.
Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статі 201 Податкового кодексу України).
Згідно із пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.
Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.
Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.
Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.
Пунктом 201.16 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Вичерпний перелік таких документів у розрізі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Порядок №1246).
Відповідно до пункту 8 Порядку №1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування складаються та реєструються постачальником (продавцем) - платником податку, крім випадків, визначених пунктом 9 цього Порядку.
Згідно з пунктом 12 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДПС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема, наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування.
Відповідно до пункту 13 Порядку №1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).
Пунктом 14 Порядку №1246 визначено, що квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДПС.
Згідно з пунктом 15 Порядку №1246 у квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття.
У разі зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування формується квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Така квитанція одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку (п. 17 Порядку №1246).
Відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1165 (далі - Порядок №1165).
Згідно з пунктом 5 Порядку №1165 платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).
Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).
Відповідно до пунктів 7-8 Порядку №1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.
Платник податку отримує інформацію щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, через електронний кабінет.
Пунктами 10-11 Порядку №1165 визначено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.
У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.
Механізм прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України, визначає Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджений Наказом Міністерства фінансів України 12 грудня 2019 року №520 (далі - Порядок №520).
Пунктом 2 Порядку №520 встановлено, що прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС (далі - комісія регіонального рівня).
Відповідно до пункту 3 Порядку № 520 комісія регіонального рівня приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі у терміни, визначені пунктом 9 цього Порядку, та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 глави 1 розділу II Кодексу.
Згідно з пунктом 4 Порядку №520 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.
Вирішуючи цей спір, суд виходить із того, що можливість виконання платником податків обов`язку надати документи, необхідні для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування, прямо залежить від чіткого визначення контролюючим органом переліку цих документів.
Так, у квитанціях про зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування позивачу запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в податкових накладних/розрахунків коригування для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі розрахунків коригування.
Однак, контролюючий орган не конкретизував, які саме документи необхідно надати платнику податків, та чого мають стосуватися пояснення такого платника податків для того, щоб реєстрація податкових накладних стала можливою.
Вказані обставини є свідченням невідповідності рішень контролюючого органу про зупинення реєстрації податкових накладних вимозі правової визначеності.
У свою чергу, недотримання принципу правової визначеності під час зупинення реєстрації податкової накладної призвело до необізнаності платника податків щодо надання необхідного обсягу документів.
Разом з тим, у випадку неконкретизації переліку документів у квитанції про зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування платник податків перебуває у стані правової невизначеності, що позбавляє його можливості надати контролюючому органу необхідний в розумінні суб`єкта владних повноважень пакет документів, а для контролюючого органу, відповідно, створюються передумови для можливого прояву негативної дискреції прийняття рішення про відмову у реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування.
Зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, а також прийняття негативного для платника податків рішення без зазначення конкретних мотивів дає підстави для висновку про необхідність відновлення порушеного права позивача.
Аналогічні висновки висловлені у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03 червня 2021 року по справі №2040/7098/18.
Відповідно до пункту 5 Порядку №520 перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати: договори, зокрема, зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.
При цьому, пунктом 7 Порядку №520 передбачено, що письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку подає до ДПС в електронній формі за допомогою засобів електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 06 червня 2017 року №557, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03 серпня 2017 року за № 959/30827 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 01 червня 2020 року № 261).
Письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня (пункт 9 Порядку №520).
Згідно з пунктом 10 Порядку №520 комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі:
- ненадання/часткового надання додаткових письмових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, при отриманні Повідомлення;
- та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.
Так, форма такого рішення передбачає, що у разі відмови в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбачена у додатку до Порядку №520, чітко встановлює, що документи, які не надано чи складено/оформлено із порушенням законодавства необхідно підкреслити, конкретно визначити.
Як убачається з матеріалів справи, Комісією Головного управління ДПС у місті Києві прийнято рішення про відмову в реєстрації податкових накладних №7 від 02.02.2023, №8 та № 9 від 06.02.2023, №10 від 07.02.2023, №11 та №12 від 08.02.2023, №13 від 09.02.2023, №14 від 10.02.2023 - саме з підстави «надання платником податку копій документів, складених із порушенням законодавства».
Проте, у графі «Додаткова інформація (зазначити конкретні документи)» не вказано переліку документів, які не відповідають чинному законодавству.
Разом з тим, відповідач жодним чином не конкретизував, які з поданих позивачем копій документів, складені/оформлені із порушенням законодавства, та у чому полягають ці порушення. 
Отже, у спірних рішеннях викладено загальну норму без зазначення конкретних документів, які, на думку відповідача, складені/оформлені із порушенням законодавства.
Пунктом 26 Порядку №1165 передбачено, що комісія регіонального рівня діє в межах повноважень, визначених цим Порядком та Порядком прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим Мінфіном.
Комісія центрального рівня діє в межах повноважень, визначених цим Порядком.
Згідно з пунктом 29 Порядку №1165 передбачено, що до складу комісій регіонального рівня входять посадові особи головних управлінь ДПС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС.
Комісія контролюючого органу складається з голови, заступника голови, секретаря та не менше семи членів (пункт 30 Порядку №1165).
Абзацом 5-6 пункту 40 Порядку №1165 визначено, що рішення комісії контролюючого органу приймається шляхом відкритого голосування.
Рішення комісії контролюючого органу приймається більшістю голосів присутніх на засіданні членів такої комісії.
Під час засідання секретарем комісії контролюючого органу ведеться протокол, в якому фіксуються прийняті рішення та надані доручення.
Протокол підписується головою комісії контролюючого органу (у разі його відсутності - заступником), заступником голови, секретарем та членами комісії, які брали участь у засіданні (абзаци 8-9 пункту 40 Порядку №1165).
Відповідно до пункту 46 Порядку №1165 у протоколі засідання комісії контролюючого органу зазначається перелік осіб, присутніх на засіданні, порядок денний засідання, питання, що розглядалися на засіданні, перелік осіб, які виступали під час засідання, результати голосування, прийняті такою комісією рішення.
Пунктом 45 Порядку №1165 визначено, що розгляд питання на засіданні комісії контролюючого органу включає такі етапи: доповідь секретаря комісії; доповідь члена комісії, співдоповідь (у разі потреби); внесення членами комісії пропозицій, їх обговорення; оголошення головою комісії рішення про припинення обговорення питання; голосування; оголошення головою комісії результатів голосування; оформлення протоколу.
Отже, прийняття рішення про реєстрацію/відмову у реєстрації податкової накладної (розрахунку коригування) передбачає проведення комісією контролюючого органу відповідного засідання, на якому членами комісії розглядаються та аналізуються надані платником податків документи та пояснення з метою прийняття обґрунтованого рішення зі спірного питання.
Разом з тим, контролюючий орган визначив лише загальні підстави прийняття таких рішень, не зазначивши конкретної інформації щодо причин та підстав їх прийняття.
На вирішення питання щодо правомірності оскаржуваних рішень про відмову у реєстрації податкових накладних впливає й той факт, що недотримання податковим органом вимог законодавства на етапі зупинення реєстрації щодо оформлення квитанції прямо вказує на те, що рішення, яке прийняте на наступному етапі, тобто рішення Комісії про відмову у реєстрації податкової накладної, теж не є законним.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22.07.2019 у справі №815/2985/18, від 10.04.2020 у справі №819/330/18.
Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.
Аналогічні правові позиції висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 15.02.2023 у справі №240/3117/18.
При цьому, Верховний Суд у постанові від 05 січня 2021 року у справі №640/11321/20 зазначив, що незважаючи на те, що затверджена Порядком № 1165 форма рішення, яка не передбачає конкретизації підстав у разі відповідності пунктам 1-8 критеріїв ризиковості платника податку, не скасовує обов`язок податкового органу необхідності доказування, передбаченого частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.
Верховний Суд у постанові від 07 грудня 2022 року у справі №500/2237/20 дійшов висновку, що приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій позивача на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарських операцій може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки платника податків, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України. Предметом розгляду в цій справі є виключно стадія правильності та правомірності зупинення та відмови в реєстрації податкової накладної, а не реальність та товарність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом.
Також у постанові від 23 лютого 2023 року у справі №420/9924/20 Верховний Суд звернув увагу на те, що в межах спірних відносин, що виникли між сторонами на стадії реєстрації податкових накладних, надання судами оцінки щодо товарності або безтоварності господарських операцій є передчасною подією. Такі обставини можуть бути встановлені контролюючим органом на підставі здійсненої належної перевірки, з прийняттям ППР, та в подальшому підтверджені судом.
Аналогічний висновок наведений Верховним Судом у постанові від 23 травня 2023 року у справі №500/770/21.
Таким чином, приймаючи рішення з питань реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарської операцій платника податків на предмет їх реальності та не повинен надавати оцінку реальності здійснених господарських операцій.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що рішення Комісії Головного управління ДПС у м. Києві №8470735/41002128 від 22.03.2023 про відмову у реєстрації податкової накладної №7 від 02.02.2023, №8470748/41002128 від 22.03.2023 про відмову у реєстрації податкової накладної №11 від 08.02.2023, №8470749/41002128 від 22.03.2023 про відмову у реєстрації податкової накладної №12 від 08.02.2023, №8470750/41002128 від 22.03.2023 про відмову у реєстрації податкової накладної №13 від 09.02.2023, №8470751/41002128 від 22.03.2023 про відмову у реєстрації податкової накладної №14 від 10.02.2023, №8470752/41002128 від 22.03.2023 про відмову у реєстрації податкової накладної №9 від 06.02.2023, №8470753/41002128 від 22.03.2023 про відмову у реєстрації податкової накладної №10 від 07.02.2023, №8470754/41002128 від 22.03.2023 про відмову у реєстрації податкової накладної №8 від 06.02.2023 прийняті необґрунтовано, а відтак є протиправними та підлягають скасуванню.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Державну податкову службу України зареєструвати податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю «Вадант» №7 від 02.02.2023; №8 від 06.02.2023; №9 від 06.02.2023; №10 від 07.02.2023; №11 від 08.02.2023; №12 від 08.02.2023; №13 від 09.02.2023; №14 від 10.02.2023 в Єдиному реєстрі податкових накладних, датою її фактичного подання на реєстрацію, то колегія суддів зазначає, що вони є похідними та також підлягають задоволенню.
Згідно з частиною 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення зокрема про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Частина 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Відповідно до Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.
Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.
Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.
Відповідно до підпункту 201.16.4. пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій:а) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Згідно з п. 19, п. 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструються у день: 1) прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; 2) набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення суду).
У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду (пункт 20 Порядку № 1246).
Таким чином, оскільки рішення Комісії Головного управління ДПС у місті Києві про відмову у реєстрації податкових накладних є протиправними та підлягають скасуванню, з метою відновлення порушеного права та ефективного захисту суд першої інстанції дійшов вірного висновку про зобов`язання Державну податкову службу України зареєструвати податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю «Вадант» (код ЄДРПОУ: 41002128) №7 від 02.02.2023; №8 від 06.02.2023; №9 від 06.02.2023; №10 від 07.02.2023; №11 від 08.02.2023; №12 від 08.02.2023; №13 від 09.02.2023; №14 від 10.02.2023 в Єдиному реєстрі податкових накладних, датою її фактичного подання на реєстрацію.
Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті ПО рішення від 23.07.2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» суд визначив, що «... адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі і поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».
Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування Рішення Головного Управління ДПС у місті Києві про відповідність/невідповідність платника на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від 18.03.2023 №55676 та зобов`язання Головного Управління ДПС у місті Києві виключити ТОВ «Вадант» з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості, суд зазначає наступне.
Вирішуючи спір, суд враховує, що згідно з п.71.1 статті 71 Податкового кодексу України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.
Збір податкової інформації та отримання податкової інформації контролюючим органом врегульовано статтями 72,73 Податкового кодексу України.
Відповідно до статті 74 Податкового кодексу України, податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.
Інформаційні системи і засоби їх забезпечення, розроблені, виготовлені або придбані центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є державною власністю.
Система захисту податкової інформації, що зберігається в базах даних Інформаційних систем, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.
Внесення інформації до баз даних Інформаційних систем та її опрацювання здійснюються контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41цьогоКодексу, а також контролюючим органом, визначеним підпунктом41.1.2 пункту 41.1 статті 41цьогоКодексу, в порядку інформаційної взаємодії відповідно до пункту41.2 статті 41цьогоКодексу.
Перелік Інформаційних систем визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.
Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової політики.
Підпунктом 20.1.45 п. 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право здійснювати щоденну обробку даних та інформації електронного кабінету, і необхідних для виконання покладених на них функцій з адміністрування податкового законодавства та законодавства з інших питань, контроль за дотримання якого покладено на контролюючий орган, що включає, зокрема, прийняття, обробку та аналіз документів та даних платників податків, здійснення повноважень, передбачених законом, які можуть бути реалізовані в електронній формі за допомогою засобів електронного зв`язку.
Відповідно до п. 2 Порядку№1165:
- автоматизований моніторинг відповідності податкової накладної/розрахунку коригування критеріям оцінки ступеня ризиків - сукупність заходів та методів, що застосовуються контролюючим органом для виявлення ознак наявності ризиків порушення норм податкового законодавства за результатами проведення автоматизованого аналізу наявної в інформаційних системах контролюючих органів податкової інформації;
- критерій оцінки ступеня ризиків, достатній для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, - визначений показник автоматизованого моніторингу, що характеризує ризик;
- ризик порушення норм податкового законодавства - ймовірність складення та надання податкової накладної/розрахунку коригування для реєстрації в Реєстрі з порушенням норм підпункту "а" або "б" пункту 185.1 статті 185, підпункту "а" або "б" пункту 187.1 статті 187, абзацу першого пунктів 201.1, 201.7, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України за наявності об`єктивних ознак неможливості здійснення операції з постачання товарів/послуг, дані про яку зазначено в такій податковій накладній/розрахунку коригування, та/або ймовірності уникнення платником податку на додану вартість (далі - платник податку) виконання свого податкового обов`язку.
Згідно з п. 5 Порядку №1165 платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).
Порядком №1165 визначається процедура винесення комісією ДПС рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку (пункт 6 Порядку), Критерії ризиковості платника податку на додану вартість (додаток 1 до Порядку), Критерії ризиковості здійснення операцій (додаток 3 до Порядку).
Пунктом 6 Порядку №1165 передбачено, що у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.
Питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня.
У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.
Включення платника податку до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення.
Платник податку отримує рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку через електронний кабінет у день прийняття такого рішення (додаток 4).
У рішенні зазначається підстава та інформація, за якою встановлено відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.
Згідно положень додатку 1 Порядку №1165 до критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість належить:
1. Платника податку на додану вартість (далі - платник податку) зареєстровано (перереєстровано) на підставі недійсних (втрачених, загублених) та підроблених документів згідно з інформацією, наявною в контролюючих органах.
2. Платника податку зареєстровано (перереєстровано) в органах державної реєстрації фізичними особами з подальшою передачею (оформленням) у володіння чи управління неіснуючим, померлим, безвісти зниклим особам згідно з інформацією, наявною в контролюючих органах.
3. Платника податку зареєстровано (перереєстровано) в органах державної реєстрації фізичними особами, що не мали наміру провадити фінансово-господарської діяльності або здійснювати повноваження, згідно з інформацією, наданою такими особами.
4. Платника податку зареєстровано (перереєстровано) та ним проваджено фінансово-господарську діяльність без відома і згоди його засновників і призначених у законному порядку керівників згідно з інформацією, наданою такими засновниками та/або керівниками.
5. Платник податку юридична особа не має відкритих рахунків у банку/небанківського надавача платіжних послуг, крім рахунків у Казначействі (крім бюджетних установ).
6. Платником податку не подано контролюючому органу податкової звітності з податку на додану вартість за два останніх звітних (податкових) періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України, з урахуванням вимог підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України.
7. Платником податку на прибуток підприємств не подано контролюючому органу фінансової звітності за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України, з урахуванням вимог підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України.
8. У контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.
Довідник кодів податкової інформації, яка є підставою для прийняття рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, визначається ДПС та затверджується відповідним наказом, оприлюдненим на офіційному веб-сайті ДПС.
З матеріалів справи слідує, що рішенням №55676 від 18.03.2023 про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку ТОВ «Вадант» визнано таким, що відповідає критеріям ризиковості платника податку на підставі пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку.
Відповідно до абзаців 7- 8 пункту 6 Порядку №1165 у разі відповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку згідно з пунктом 8 додатка 1 у відповідних полях рішення зазначаються детальна інформація, за якою встановлено відповідність критеріям ризиковості платника податку, тип операції (придбання/постачання), період здійснення господарської операції, код згідно з УКТЗЕД/Державним класифікатором/умовним кодом товару, податковий номер платника податку, задіяного в ризиковій операції, дата включення платника податку, задіяного в ризиковій операції, до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.
У рішенні про відповідність платника податку вимогам пункту 8 додатка 1 Порядку№ 1165 комісія регіонального рівня зазначає наявну інформацію, що свідчить про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, виявлену під час моніторингу господарських операцій, відображених у податкових накладних/розрахунках коригування, поданих для реєстрації в Реєстрі, у тому числі податкових накладних/розрахунках коригування, реєстрацію яких зупинено.
При цьому, Додатком №4 до Порядку№1165 затверджено бланк рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку.
Бланк рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку містить обов`язкове для заповнення поле «податкова інформація (заповнюється у разі відповідності пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку)».
З метою реалізації вимог абзацу другого пункту 8 додатка 1 до Порядку №1165, Наказом Державної податкової служби України від 11.01.2023 №17 затверджений довідник кодів податкової інформації (далі - Наказ № 17). Даний Наказ №17 містить 18 кодів: від придбання і постачання товару, походження якого не прослідковується за ланцюгом постачання, до керівника та/або особи, яка має право підпису (посадова особа платника податку), є особою, яка займає аналогічну посаду більше ніж у п`яти (включно) платників податку.
Довідник кодів податкової інформації, яка є підставою для прийняття рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку включає, зокрема:
код 03 - відсутність необхідних умов та/або обсягів матеріальних ресурсів для виробництва товарів, виконання робіт або надання послуг в обсягах, відображених у податковій накладній/розрахунку коригування (відсутні відомості про об`єкти оподаткування, відсутнє придбання послуг оренди об`єктів оподаткування, послуг транспортування, послуг оренди місць зберігання товарно-матеріальних цінностей, послуг оренди місць зберігання паливно-мастильних матеріалів тощо), відповідно до поданої до контролюючих органів звітності;
код 07 - недостатня кількість трудових ресурсів, необхідних для здійснення господарської операції в обсягах, зазначених у податковій накладній/розрахунку коригування (за відсутності інформації щодо придбання послуг з виконання робіт, які необхідні для здійснення господарської операції);
код 11 - накопичення залишків нереалізованих товарів за відсутності (недостатності) місць для їх зберігання (власних, орендованих складських приміщень) відповідно до поданої до контролюючих органів звітності;
код 12 - постачання товарів (послуг) платнику(ам) податку, щодо якого(их) прийняте рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку;
код 13 - придбання товарів (послуг) у платника(ів) податку, щодо якого(их) прийняте рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку.
Саме такі коди інформації зазначені контролюючим органом в оскаржуваному рішенні.
Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 05.01.2021 у справі №640/11321/20 до яких при вирішенні спорів такої категорії суди попередніх інстанцій з огляду на правове регулювання характеру цих відносин мають досліджувати і надавати оцінку змісту оскаржуваного рішення, змісту протоколу засідання комісій та наданих податковим органом документів, порядку прийняття рішення та повноваженням комісії контролюючого органу.
Так, оскаржуване рішення не містить мотивів та підстав віднесення підприємства позивача до ризикових платників податків відповідно до пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку за будь-якою ознакою.
Відповідач не надав жодних підтверджуючих доказів наявності у Головного управління ДПС в місті Києві податкової інформації, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій позивачем, та яка стала підставою для прийняття комісією регіонального рівня спірного рішення про відповідність позивача критеріям ризиковості платника податку.
При цьому, в рішенні №55676 від 18.03.2023 вказано лише коди податкової інформації, що стала підставою для прийняття такого рішення, проте не ідентифіковано конкретні ризикові операції та/або податкові накладні позивача, в яких були зафіксовані такі операції, не наведено конкретних підстав для його прийняття (фактичних та юридичних), а також переконливих мотивів його прийняття, натомість контролюючим органом лише наведено перелік контрагентів позивача, які здійснюють ризикову діяльність. При цьому, у визначений період (з 01.01.2022 по 02.03.2023), податкові накладні позивача (в тому числі із переліченими контрагентами) були зареєстровані у встановленому порядку.
Разом з тим, відповідачем не надано відповідних протоколів, які б свідчили про проведення комісією Головного управління ДПС в місті Києві, як комісією регіонального рівня, засідань щодо розгляду питання про відповідність позивача критеріям ризиковості платника податку на додану вартість, а також про наявність у контролюючого органу податкової інформації, яка б свідчила про ризик порушення позивачем норм податкового законодавства - ймовірність складення та надання податкових накладних та розрахунків коригування для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням норм Податкового кодексу України за наявності об`єктивних ознак неможливості здійснення операцій з постачання товарів/послуг та/або ймовірності уникнення платником податку виконання свого податкового обов`язку.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, комісія, приймаючи рішення з посиланням на те, що у контролюючих органах наявна податкова інформація, має обґрунтувати, на підставі якої інформації комісія дійшла такого висновку та надати належні, допустимі докази в підтвердження цієї інформації. 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2021 року по справі №340/1098/20.
Так, загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
Проте, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, відповідач не надав жодного належного доказу, який би досліджувався в ході засідання Комісії, і який би слугував підставою для прийняття оскаржуваного рішення та був покладений в основу їх прийняття.
Водночас, слід зазначити, що податкова інформація, наявна у контролюючого органу, є лише статистичними даними, які самі по собі не можуть свідчити про вчинення підприємством порушень та не підтверджує ризиковість платника податків.
Будь-яка податкова інформація, зокрема, надана іншими контролюючими органами носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні закону. 
Така позиція викладена Верховним Судом у постановах від 02.04.2020 року по справі №160/93/19, від 04.06.2020 року по справі №340/422/19 та від 16.04.2021 по справі №813/1301/15.
Таким чином, оспорюване рішення №55676 від 18.03.2023 не містить обґрунтувань підстав та причин віднесення позивача до ризикових платників податку відповідно до пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку.
Так, принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи, закріплений частиною 4 статті 9 КАС України, зобов`язує суди вживати заходи для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі шляхом виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Застосуванню норм матеріального права передує встановлення обставин у справі, підтвердження їх відповідними доказами.
Тобто, застосування судом норм матеріального права повинно вирішити спір, який виник між сторонами у конкретних правовідносинах, які мають бути встановлені судами на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі.
Принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази.
Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому, що ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.06.2023 були витребувані від Головного управління ДПС у м. Києві, зокрема: докази створення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; її склад станом на 18.03.2023; копію протоколу засідання комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 18.03.2023, на яких розглядалось питання про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Вадант» (Код ЄДРПОУ 41002128) критеріям ризиковості платника податку; копію рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку, прийнятих Комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ГУ ДПС в м. Києві, якими визнано відповідність ТОВ «Вадант» (Код ЄДРПОУ 41002128) критеріям ризиковості платника податку №55676 від 18.03.2023; копії всіх документів та матеріалів, на підставі яких прийнято рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку ТОВ «Вадант» (Код ЄДРПОУ 41002128) критеріям ризиковості платника податку №55676 від 18.03.2023; докази направлення вказаного рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку позивачу;всі матеріали, що стали підставою для прийняття рішення про відповідність платника податку ТОВ «Вадант» (Код ЄДРПОУ 41002128) критеріям ризиковості платника податку; копію податкової інформації/податкових інформацій, яка/які стала/стали підставою для прийняття рішення про відповідність платника податку ТОВ «Вадант» (Код ЄДРПОУ 41002128) критеріям ризиковості платника податку №55676 від 18.03.2023.
Разом з тим, відповідачем не було надано на вимогу суду жодних документів на виконання вимог даної ухвали.
Таких доказів не надано відповідачем і до суду першої інстанції.
Відповідно до п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Булвес АД» проти Болгарії» від 22.01.2009, Суд вважає, що загальні інтереси спільноти полягають у підтриманні фінансової стабільності системи оподаткування ПДВ разом із її сукупністю нормам щодо нарахування ПДВ до сплати, податкових пільг, податкового кредиту та відшкодування ПДВ. Основними елементами підтримання такої стабільності слід визнати повне і своєчасне виконання усіма платниками ПДВ своїх зобов`язань щодо декларування та сплати ПДВ та, в кінцевому результаті, запобігання будь-яких видів шахрайських зловживань у вказаній системі. Щодо цього Суд визнав, що необхідно покладати край спробам зловживання у сфері оподаткування і що з метою попередження таких зловживань може бути розумним передбачати у національному законодавстві вимоги особливої обачливості для платників ПДВ.
У п. (b) «Порушення справедливого балансу між конкуруючими інтересами» Суд відзначив, що необхідно оцінити, чи заходи, вжиті зі сторони держави з метою підтримання фінансової стабільності системи оподаткування ПДВ і викорінення шахрайських зловживань в даній системі, були співрозмірними праву компанії-заявника на мирне користування своєю власністю.
В п. 38 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Інтерсплав» проти України» від 09.01.2007 Суд нагадав, що держави мають широкі межі самостійної оцінки у визначенні того, у чому полягає публічний інтерес, оскільки національний законодавчий орган, реалізуючи соціальну та економічну політику, має широке коло повноважень. Однак такі межі оцінювання не є абсолютними, і їх застосування підлягає перегляду органами Конвенції (див. рішення у справі «LithgowandOthers v. theUnitedKingdom» від 8 липня 1986 року, Серія А, № 102, стор. 50 - 51, п. п. 121 - 122). На думку Суду, коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань.
Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, тобто з презумпції економічної виправданості дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності платника.
Так, Порядком №1165 затверджено форму рішення, яка не передбачає конкретизації підстав у разі відповідності пунктам 1 - 8 Критеріїв ризиковості платника податку, проте, невиконання відповідачем-1 обов`язку доказування, встановленого частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме недоведеність суду правомірності прийняття рішення (що воно прийняте обґрунтовано, добросовісно, розсудливо, за наявності визначених Порядком №1165 підстав), є підставою для визнання протиправним та скасування оскарженого рішення.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, в даному випадку контролюючим органом не доведено наявності підстав для віднесення позивача до ризикових платників податків відповідно до п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку.
Таким чином, не виклавши розшифрування податкової інформації, зокрема, не навівши конкретного переліку ризикових операцій з контрагентами, що були задіяні в таких операціях в спірному рішенні, як це передбачено пунктом 8 Порядку №1165, відповідач-1 фактично діяв без дотримання власної процедури.
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 16 грудня 2020 року у справі № 340/474/20 та від 05 січня 2021 року у справі № 640/10988/20.
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДПС у місті Києві від 18.03.2023 №55676 про відповідність ТОВ «Вадант» критеріям ризиковості платника податків на підставі п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головного Управління ДПС у місті Києві виключити Товариство з обмеженою відповідальністю «Вадант» з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості, то вони також підлягають задоволенню.
Таким чином, оскаржуване рішення №55676 від 18.03.2023 є підставою для автоматичного зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН і це створює відповідні перешкоди у господарській діяльності позивача. Наявність запису в базах даних ДПС про ТОВ «Вадант» як «ризикове підприємство» порушує права та охоронювані законом інтереси платника, оскільки не дозволяє виконувати покладений на останнього обов`язок щодо реєстрації податкових накладних, що, у свою чергу, фактично позбавляє можливості позивача належним чином здійснювати свою господарську діяльність.
Вирішуючи питання щодо неналежного способу захисту порушеного права позивача, слід виходити з того, що положеннями п. 6 Порядку №1165 визначено, що у разі надходження до контролюючого органу відповідного рішення суду, яке набрало законної сили, комісія регіонального рівня за основним місцем обліку платника податку виключає платника податку з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.
Разом із цим, відповідно до п. 4, 10 частини 2 статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про, зокрема, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року Україна ратифікувала Конвенцію, тим самим взяла на себе зобов`язання гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені в її розділі І (стаття 1 розділу І Конвенції).
Відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.
Згідно з статтею 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Так, Верховний Суд у своїй практиці неодноразово посилався на те, що «ефективний засіб правового захисту» повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації не відповідає положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №826/14016/16, від 11.02.2019 у справі №2а-204/12).
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що з метою повного та ефективного захисту порушених прав позивача, виходячи із наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, слід зобов`язати відповідача виключити ТОВ «Вадант» з Переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.
При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк, визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Беспалов О.О.

Ключкович В.Ю.