ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2026 року м.Дніпро Справа № 904/4799/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії
головуючого судді: Мороза В.Ф. (доповідач), 
суддів:  Верхогляд Т.А., Чередка А.Є.

розглянувши апеляційну скаргу Національного музею історії України у Другій світовій війні. Меморіального комплексу на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2025 (суддя Дичко В.О.)
у справі № 904/4799/25 
За позовом Національного музею історії України у Другій світовій війні. Меморіального комплексу
до Товариства з обмеженою відповідальністю “Інтекс Інвест”
про стягнення 34 045,0 грн

ВСТАНОВИВ:
Національний музей історії України у Другій світовій війні. Меморіальний комплекс звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю “Інтекс Інвест” про стягнення 35 640 гривень. Судові витрати просив покласти на відповідача.
Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2025 у справі № 904/44799/25 позовну заяву задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Інтекс-Інвест” (69035, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 8, кім. 21, код ЄДРПОУ 39821153) на користь Національного музею історії України у Другій світовій війні. Меморіального комплексу (01015, м.Київ, вул. Лаврська, буд. 24, код ЄДРПОУ 02224241) вартість непереданого товару в сумі 1 485грн (одна тисяча чотириста вісімдесят п`ять гривень 00 копійок) та судовий збір у сумі 132,08 грн (сто тридцять дві гривні 08 копійок).
Не погодившись з вказаним рішенням Національним музеєм історії України у Другій світовій війні. Меморіального комплексу подано апеляційну скаргу, згідно якої просить ухвалити нове рішення, яким стягнути з ТОВ “ІНТЕКС ІНВЕСТ” на користь Позивача Національний музей історії України у Другій світовій війні. Меморіальний комплекс разом із штрафними санкціями 34 045,00 грн вартість неактивованих талонів на бензин А-95 (27 шт. по 20 л).
В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт зазначає, що у зв`язку з неналежним виконанням ТОВ «Інтекс Інвест» зобов`язання з передачі товару на підставі Договору № 140 від 22.12.2022 року, Національний музей історії України у Другій світовій війні. Меморіальний комплекс позбавлений можливості реалізувати право на отримання свого, уже оплаченого за рахунок коштів державного бюджету, товару за договором на загальну суму 34 045,00 грн., з яких 1485,00 грн сума неактивованих карток та 32 560,00 штраф у розмірі 20% від загальної вартості. Судом було установлено, що жодним пунктом Договору не передбачено нарахування штрафу в розмірі 20% у разі непередачі продавцем товару у повному обсязі. Позивач погоджується, що допустився помилки стосовно розрахунку штрафу у Позовній заяві та Претензії. Проте, Позивач звертає увагу на пункти договору: 7.5. У разі порушення встановленого умовами цього Договору строку виконання зобов`язань Продавець сплачує Покупцю пеню у розмірі 0,1 % (нуль цілих одна десята відсотка) вартості простроченого зобов`язання, за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів Продавець повинен додатково сплатити штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від вказаної вартості. 7.6. За порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів Продавець повинен згідно частиною другою статті 231 Господарського кодексу України сплатити Покупцю штраф у розмірі 20 (двадцяти) відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Національного музею історії України у Другій світовій війні. Меморіального комплексу на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2025 у справі № 904/4799/25 у порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, повноту їх дослідження місцевим господарським судом, перевіривши правильність висновків суду першої інстанції, зазначає наступне. 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом 22 грудня 2022 року між Національним музеєм історії України у Другій світовій війні. Меморіальним комплексом (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Інтекс Інвест” (продавець) укладено договір купівлі-продажу № 140 (далі – Договір).
Згідно з пунктом 1.1 Договору продавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передати у власність покупця – паливо-мастильні матеріали (талони – бензин А-95) (далі – товар), а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, прийняти та оплатити такий товар.
Код ДК 021:2015 – 09130000-9.
Відповідно до пункту 1.2 Договору найменування, кількість, асортимент, ціна товару, що передається у власність покупця, визначається у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Договору.
Згідно з пунктом 3.1 Договору ціна товару зазначається в специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Договору.
Відповідно до пункту 3.2 Договору ціна Договору становить 162 800 грн (сто шістдесят дві тисячі вісімсот грн 00 коп.), у т.ч. ПДВ – 10 650,47 грн (десять тисяч шістсот п`ятдесят грн 47коп.).
Відповідно до пункту 3.4 Договору оплата за товар проводиться покупцем згідно видаткової накладної протягом 7 (семи) банківських днів на підставі пункту 1 статті 49 Бюджетного кодексу України. 
Відповідно до пункту 4.1 Договору продавець зобов`язаний передати у власність покупцеві товар, що є предметом цього Договору, протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту підписання цього Договору.
Згідно з пунктом 4.2 Договору датою передачі товару є дата прийняття покупцем товару за кількістю та якістю, що підтверджується підписаною уповноваженими представниками сторін видатковою накладною, що оформлюється продавцем: 1 примірник – покупцю, 1 примірник – продавцю.
Відповідно до пункту 4.3 Договору пунктом отримання товару за цим Договором є: вул. Лаврська, буд. 34, м. Київ.
Згідно з пунктом 4.4 Договору доставка (транспортування) товару зі складу продавця до пункту отримання товару, вказаного в п. 4.3, здійснюється силами/засобами продавця та за рахунок (коштами) продавця.
Відповідно до пункту 4.10 Договору, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено цим Договором, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, – вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.
Згідно з пунктом 5.1 Договору право власності на товар переходить до покупця з моменту приймання товару й оформлення документів, визначених у п. 4.2 даного Договору.
Відповідно до підпункту 6.1.1 пункту 6.1 Договору продавець зобов`язаний забезпечити передачу товару в строки, встановлені цим Договором.
В пунктах 7.1, 7.2 Договору сторони погодили, що у випадку порушення зобов`язань, що виникають з цього Договору, винна сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та чинним законодавством України.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до п.7.5 Договору у разі порушення встановленого умовами цього Договору строку виконання зобов`язань Продавець сплачує Покупцю пеню у розмірі 0,1% (нуль цілих одна десята відсотка) вартості простроченого зобов`язання, за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів Продавець повинен додатково сплатити штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від вказаної вартості. 
Пунктом 7.6. Договору передбачено, що за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів Продавець повинен згідно частиною другою статті 231 Господарського кодексу України сплатити Покупцю штраф у розмірі 20 (двадцяти) відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів.
Згідно з пунктом 9.1 Договору цей Договір набирає чинності з дати підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2022 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.
На підставі пункту 9.2 Договору закінчення строку дії цього Договору не звільняє жодну зі сторін від відповідальності за його порушення (невиконання та/або неналежне виконання), яке мало місце під час дії цього Договору. 
На виконання умов договору сторонами підписано специфікацію, в якій сторони погодили передачу паливо-мастильних матеріалів (талонів – бензин А-95), у кількості 2 960 л, за ціною 55 грн (із ПДВ), на загальну суму 162 800 грн (із ПДВ).
Відповідач оформив видаткову накладну № 0029/0000702 від 22.12.2022, згідно якої, позивачу передано паливо-мастильні матеріали (талонів – бензин А-95), у кількості 2 960 л, загальною вартістю 162 800 грн (із ПДВ).
Позивачем сплачено вартість товару, про що надано в матеріали справи платіжне доручення № 833 від 22.12.2022 на суму 162 800 грн, з призначенням платежу: «оплата за придбання паливо-мастильних матеріалів; дог. 140 від 22.12.2022 р., накл. 0029/0000702 від 22.12.2022 р.; ПДВ – 10 650,47 грн.».
Як зазначає позивач ним не використано 27 талонів, номіналом 20 л, на бензин А-95 на загальну суму 1 485 грн, у зв`язку з відсутністю з 01.02.2025 палива у мережі АЗС Товариства з обмеженою відповідальністю “Інтекс Інвест”.
Позивач надіслав на адресу відповідача претензію № 01-11/326-25 від 24.05.2025 з проханням активувати талони пального або повернути кошти в сумі 29 700 гривень. 
Вказана претензія повернулась на адресу Національного музею історії України у Другій світовій війні. Меморіального комплексу (поштове відправлення № 0101510957688).
Несплата відповідачем 1 485 грн. і стала причиною виникнення спору та нарахування позивачем штрафних санкцій.
Однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, за приписами ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України (ЦК України), є договір.
Відповідно до статей 626 - 629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до приписів ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно статей 662, 692 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, а покупець зобов`язаний оплатити товар.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Позивачем сплачено вартість товару, про що надано в матеріали справи платіжне доручення № 833 від 22.12.2022 на суму 162 800 грн.
Як визначено пунктом 2 частини першої статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Згідно з ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Позивачем не активовано частину талонів на бензин А-95 у кількості 27 штук (по 20 л по 55 грн.) через відсутність палива у мережі АЗС відповідача, у зв`язку з чим позивач не має можливості отримати оплачене ним паливо на суму 1 485,00 грн.
Відповідачем не надано доказів передачі товару за договором у обсязі, встановленому умовами договору та оплаченому позивачем, з огляду на що колегія погоджується з висновками суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача 1 485,00 грн. 
Щодо незгоди апелянта з відмовою в задоволенні вимоги про стягнення суми штрафу з та посилання на умови п.7.5, 7.6 Договору щодо нарахування пені та штрафу колегія зазначає наступне. 
Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частина 1 стаття 611 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Національний музей історії України у Другій світовій війні. Меморіальний комплекс нарахував та заявив до стягнення штраф у розмірі 20% від загальної вартості Договору (162 800 грн) у сумі 32 560 грн., посилаючись на пункти 7.5, 7.6 Договору.
Разом з тим згідно п.7.5 Договору у разі порушення встановленого умовами цього Договору строку виконання зобов`язань Продавець сплачує Покупцю пеню у розмірі 0,1 % (нуль цілих одна десята відсотка) вартості простроченого зобов`язання, за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів Продавець повинен додатково сплатити штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від вказаної вартості. 
Пунктом 7.6. Договору передбачено, що за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів Продавець повинен згідно частиною другою статті 231 Господарського кодексу України сплатити Покупцю штраф у розмірі 20 (двадцяти) відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів.
Стаття 627 ЦК встановлює, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Таким чином вказаними пунктами договору сторони погодили штрафні санкції за порушення встановленого умовами цього Договору строку виконання зобов`язань: пеню у розмірі 0,1 % (нуль цілих одна десята відсотка) вартості простроченого зобов`язання, за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів штраф у розмірі 7 (семи) відсотків, а також за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів штраф у розмірі 20 (двадцяти) відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів.
Згідно із статтею 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети.
За змістом статті 682 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, що відповідає умові договору купівлі-продажу щодо комплектності. Якщо договором купівлі-продажу не встановлено умов щодо комплектності товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, комплектність якого визначається звичаями ділового обороту або іншими вимогами, що звичайно ставляться.
Згідно п. 2.6 Договору якщо продавець передав товар в асортименті, що не відповідає умовам цього Договору, покупець має право відмовитися від його прийняття та оплати, а якщо він вже оплачений – вимагати повернення сплаченої за нього суми. 
Разом з тим, в статті 662 Цивільного кодексу України встановлений обов`язок продавця передати товар покупцеві, зокрема, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Відповідно до ст.670 Цивільного кодексу України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.
Пунктом 4.10 Договору передбачено, що якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено цим Договором, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.
Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Сторони підписуючи договір погодили в ньому всі істотні умови, у тому числі, Розділом 2 Договору сторонами врегульовано питання, які виникають, щодо якості, комплектності та гарантійних зобов`язань, розділом 4 Договору врегульовано строки та порядок передачі (поставки) товару, наслідки порушення строку поставки та поставки товару у меншій кількості ніж погоджено договором. 
Проте позивач помилково ототожнює поняття некомплектність та недопоставка товару, та відповідно безпідставно посилається на п.7.6. Договору, яким передбачено, штраф саме за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів.
Порушення зобов`язання щодо якості (некомплектності) товару та поставки товару у меншій кількості ніж встановлено умовами договору це різні види порушень зобов`язань за договором, які регулюються різними нормами права та мають різні правові наслідки.
При цьому будь-якого іншого штрафу, зокрема у розмірі 20% від загальної ціни договору умови договору не містять.
З огляду на зазначене, колегія погоджується з висновками господарського суду що позовна вимога про стягнення штрафу в розмірі 20% у сумі 32 560, 0 грн є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.
Таким чином колегія зазначає, що порушень або неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, апеляційним судом під час перегляду справи в апеляційному порядку не встановлено.
З огляду на все вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що доводи скаржника, наведені ним в апеляційній скарзі, не спростовують мотивів та висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, у зв`язку з чим, відхиляються судом апеляційної інстанції, а тому відсутні підстави для зміни чи скасування оскаржуваного рішення.
Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно зі статтею 77 вказаного кодексу обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина перша).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 ГПК України).
Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.
Звертаючись з апеляційною скаргою, апелянт не спростував висновків суду першої інстанції та не довів порушення ним норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого ним рішення.
В силу приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи встановлені обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на апелянта.
Керуючись ст. ст. 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Національного музею історії України у Другій світовій війні. Меморіального комплексу на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2025 у справі № 904/4799/25 залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2025 у справі № 904/4799/25 залишити без змін.
Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Національний музей історії України у Другій світовій війні. Меморіальний комплекс.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя Т.А.Верхогляд

Суддя А.Є. Чередко