Справа № 307/607/26
Провадження № 2/307/257/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2026 року         м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Сойми М.М., участю секретаря Ваш Е.О., представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Плиски Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів Закарпатської області Україна в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» звернулося до Тячівського районного суду Закарпатської області з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 13 лютого 2026 року відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 11 травня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Договір № 537051-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТзОВ «Бізнес Позика» 11 травня 2025 року направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір № 537051-КС-001 про надання кредиту. 11 травня 2025 року ОСОБА_1 прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 537051-КС-001 про надання кредиту на умовах, визначених офертою. Зі своєї сторони ТзОВ «Бізнес Позика» направило ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-4368 на номер телефону НОМЕР_1 , що зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 11 травня 2025 року між ТзОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 537051-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТзОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 8 000, 00 гривень на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами Договору кредиту сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0, 7 процентів за кожен день користування кредитом. Пунктом 2 кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Пунктом 3 кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. ТзОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 8 000, 00 гривень шляхом перерахування на банківську картку позичальника №  НОМЕР_2  (котру позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про перерахування коштів (або платіжним дорученням). До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за Кредитним договором № 537051-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконала, а лише часткового сплатила кошти, розрахунок та розмір яких зазначено у розрахунку заборгованості за Договором № 537051-КС-001 позичальника  ОСОБА_1, чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором. Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором № 537051-КС-001 позичальника  ОСОБА_1 відповідач на виконання умов договору здійснила часткову оплату за Договором № 537051-КС-001 на загальну суму 1 370, 00 гривень. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Відповідно до п. 5.1. Правил, які у відповідності до пункту 10 кредитного договору є його невід`ємною частиною, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов кредитного договору. Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту станом на початок доби з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику до закінчення терміну дії Договору про надання кредиту (включно), тобто, протягом всього строку кредитування. ТзОВ «Бізнес Позика» не нараховувало жодних процентів після закінчення строку дії кредитного договору, заборгованість відповідача за кредитним договором після закінчення строку дії кредитного договору не змінювалася. Зважаючи на ті обставини, що  ОСОБА_1 а належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у боржника станом на 07 січня 2026 року утворилась заборгованість за Договором № 537051-КС-001 про надання кредиту в розмірі 21 694, 00 гривень, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 8 000, 00 гривень; суми прострочених платежів по процентах - 8 624, 00 гривень; суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України - 4 000, 00 гривень; суми прострочених платежів за комісією - 1 070, 00 гривень. Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» встановлення комісії за надання кредиту є правомірним, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено, що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів. Просить стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за Договором № 537051-КС-001 про надання кредиту від 11 травня 2025 року, що становить 21 694, 00 гривень, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 8 000, 00 гривень; суми прострочених платежів по процентах - 8 624, 00 гривень; суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України - 4 000, 00 гривень; суми прострочених платежів за комісією - 1 070, 00 гривень, а також сплачений судовий збір в розмірі 2 662, 40 гривень.
Представник позивача ТзОВ «Бізнес Позика» в судове засідання не з`явився, позаяк у позовній заяві просив розглянути справу у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав та просить такі задовольнити в повному обсязі. 
Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Плиска Ю.С. у судовому засіданні вимоги позову визнала частково та просить відмовити у стягненні заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України у сумі 4 000, 00 гривень та платежах за комісією в сумі 1 070, 00 гривень.
Заслухавши думку представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Плиски Ю.С., дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. 
Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).
За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За правилами ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України кредитний договір це договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір за своєю юридичною природою є консенсуальним.
Він вважається укладеним з моменту досягнення згоди між сторонами щодо всіх істотних умов договору.
Істотними умовами кредитного договору, які визначені законом, є предмет, сума, строк повернення, розмір процентів за користування кредитними коштами.
Частиною другою, третьою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Таким чином, питання визначення процентної ставки за кредитним договором вирішується виключно сторонами у договорі.
У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII (далі Закон № 675-VIII)
Згідно з пунктами 6, 12 частини першої статті 3 Закону № 675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону № 675-VIII).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону № 675-VIII у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону № 675-VIII визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Враховуючи вищевикладене, можна дійти висновку, що між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов договору кредитного договору щодо надання кредитних коштів, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.
Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У судовому засіданні встановлено та ніким не оспорюється той факт, що 11 травня 2025 року між  ОСОБА_1  та ТзОВ «Бізнес Позика» укладено Договір про надання кредиту № 537051-КС-001, підписаний у порядку, визначеному статею 12 Закону України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТзОВ «Бізнес Позика» шляхом обміну електронними повідомленнями.
Так, ТзОВ «Бізнес Позика» 11 травня 2025 року було направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти Договір № 537051-КС-001 про надання кредиту.
11 травня 2025 року відповідач  ОСОБА_1  прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 537051-КС-001 про надання кредиту на умовах, визначених офертою, шляхом надсилання позивачу одноразового ідентифікатору UA-4368, який попередньо було направлено відповідачу на її мобільний номер телефону, зазначений останньою в анкеті.
Із наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з правилами надання споживчих кредитів ТзОВ «Бізнес Позика» подальше укладення електронного договору про надання кредиту на сайті є неможливим. Отже, заповненням анкети-заяви відповідачка підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що вона повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.
Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 243/6552/20, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 червня 2021 у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 у справі № 234/7159/20.
Судом встановлено, що Договором про надання кредиту № 537051-КС-001 від 11 травня 2025 року сторонами передбачено:
Загальний розмір наданого кредиту: 8 000, 00 гривень.
Строк, на який надається кредит: 24 тижні.
Стандартна процентна ставка за кредитом: в день 0, 7 %, фіксована.
Комісія за видачу кредиту: 1 600, 00 гривень.
Строк дії договору: до 26 жовтня 2025 року.
Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 16 418, 53 гривень.
ТзОВ «Бізнес Позика» своєчасно та в повному обсязі виконало зобов`язання за Договором про надання кредиту № 537051-КС-001 від 11 травня 2025 року, перерахувавши 11 травня 2025 року відповідачу на картковий рахунок  НОМЕР_2  грошові кошти у розмірі 8 000, 00 гривень, що підтверджується квитанцією-підтвердженням ТзОВ «ПрофітГід» від 11 травня 2025 року.
Відповідно до п. 4.2.3 договору позичальник зобов`язаний повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором, до закінчення строку дії договору.
Відповідач у рахунок погашення отриманого кредиту та сплати процентів за користування кредитом здійснила один платіж у сумі 1 370, 00 гривень.
Із розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем дотримано умови кредитного договору щодо строку кредитування та нараховано відсотки за користування кредитом у визначеному договором розмірі за кожен день в період з 11 травня 2025 року по 26 жовтня 2025 року включно. Після закінчення строку кредитування проценти відповідачу не нараховувалися, а заборгованість за процентами за користування кредитом становила 8 624, 00 гривень.
Звертаючись до суду з позовом про стягнення з  ОСОБА_1 кредитної заборгованості, ТзОВ «Бізнес Позика» просило стягнути, крім тіла кредиту, проценти за користування кредитом, відсотки відповідно до ст. 625 ЦК України та комісію за обслуговування кредиту.
Щодо нарахування заборгованості по комісії.
Відповідно до п. 4 ч. 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту.
Відповідно до ч. 2 статті 8 цього Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Отже, тлумачення норм Закону України «Про споживче кредитування» вказує на те, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладений після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Водночас ні в укладеному між сторонами кредитному договорі, ні у Паспорті споживчого кредиту не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позичальнику та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).
Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідач  ОСОБА_1  більше ніж один раз на місяць з моменту укладення кредитного договору зверталась до банку з вимогою про надання інформації щодо стану кредиту, зокрема про поточний розмір заборгованості, або інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, а також іншу інформацію.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі з подібними правовідносинами № 204/224/21 зроблено висновок про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів існування переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5, 7 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.
Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника.
Дії по «наданню кредиту» є діями, які Кредитодавець (позивач) здійснює на власну користь (ведення кредитної справи, оформлення договору, облік заборгованості споживача тощо). В свою чергу, наявність Кредитного договору та процесу кредитування передбачає і дії, які споживач (позичальник) здійснює на користь Кредитодавця (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє Кредитодавець або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього тощо).
Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія, як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості за кредитом не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості за кредитом, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється у разі реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.
Отже, враховуючи принципи справедливості, добросовісності, на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами. Оскільки сплата позичальником винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу є платою за послуги, що супроводжують кредит у цьому випадку, тому пункти договору, які передбачають сплату такої винагороди є нікчемними, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що нарахування банком комісії в сумі 1 070, 00 гривень на підставі нікчемних умов договору є безпідставними і вказані кошти не підлягають сплаті позичальником.
Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15.
Щодо нарахування заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України.
Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установивши, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилини 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу.
Оскільки договір споживчого кредиту укладено 11 травня 2025 року, в період дії воєнного стану, дія якого триває до теперішнього часу, то  ОСОБА_1 звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, та обов`язку сплати заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України в сумі 4 000, 00 гривень на користь ТзОВ «Бізнес Позика».
Викладення Законом України від 22 листопада 2023 року №3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» пункту 6 розділу ІV Закону №1734-VIII у новій редакції не змінює визначене ЦК України правове регулювання звільнення позичальників від сплати на користь кредитодавців неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання зобов`язання за кредитними договорами у період воєнного стану.
Відповідно до частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За подання в електронній формі позовної заяви у цій справі ТзОВ «Бізнес Позика» у встановленому законом порядку та розмірі сплачено судовий збір у сумі 2 662, 40 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 3034 від 04 лютого 2026 року.
Оскільки позовні вимоги ТзОВ «Бізнес Позика» задоволено частково - на 77 % (16 624, 00 грн : 21 694, 00 грн), то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 050, 05 гривень у відшкодування судового збору (77 % х 2 662, 40 грн).
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 89, 133, 141, 258-268 ЦПК України, суд, 

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з відповідача  ОСОБА_1 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за Договором про надання кредиту № 537051-КС-001 від 11 травня 2025 року в сумі 16 624, 00 (Шістнадцять тисяч шістсот двадцять чотири гривні 00 копійок) гривень, яка складається з: 8 000, 00 (Вісім тисяч гривень 00 копійок) гривень - заборгованість по тілу кредиту; 8 624, 00 (Вісім тисяч шістсот двадцять чотири гривні 00 копійок) гривень - заборгованість по процентах.
Стягнути з відповідача  ОСОБА_1 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» 2 050, 05 (Дві тисячі п`ятдесят гривень 05 копійок) гривень судового збору.
У решті вимог позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання).
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», адреса: 01133, м. Київ, б. Лесі Українки, будинок 26, офіс 411, Україна, код ЄДРПОУ: 41084239.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .
Повний текст рішення складено та проголошено о 13 годині 30 хвилині 29 травня 2026 року.

Головуюча:     Сойма М.М.