Справа № 420/12174/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хлімоненкової М.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРРАТАРСА УКРАЇНА» до Державної митної служби України, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРРАТАРСА УКРАЇНА» до Державної митної служби України, у якому позивач просить суд: визнати протиправною бездіяльність Державної митної служби України, яка полягає у ненаданні Товариству з обмеженою відповідальністю «ТерраТарса Україна» консультації з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань митної справи за зверненням від 23.01.2025 №091; зобов`язати Державну митну службу України надати Товариству з обмеженою відповідальністю «ТерраТарса Україна» консультацію з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань митної справи за зверненням від 23.01.2025 №091.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з метою отримання консультування з питань практичного застосування норм законодавства України з питань митної справи, позивач звернувся до відповідача з запитом від 23.01.2025 №091 на надання відповідної консультації, у якому порушувала питання з надання консультації про: (1) підтвердження можливості ввезення на митну територію України без державної реєстрації в якості добрив екстракту водоростей, який класифікується під кодом УКТ ЗЕД 3101 00 00 00, за умови, що цей товар буде використаний виключно в якості сировини для виробництва добрив, які, в свою чергу, мають державну реєстрацію; (2) надання переліку документів, які необхідно додати до митної декларації для проходження митних процедур при імпортуванні вказаної сировини під кодом УКТ ЗЕД 3101 00 00 00.
Державна митна служба України у відповідь на вказане вище звернення позивача надала листа від 21.02.2025 № 5/16-01-01/13/1159, у якому повідомила про розгляд звернення від 23.01.2025. 
Втім, позивач вважає, що зміст листа митного органу свідчить про те, що фактично відповідачем консультація з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань митної справи, - не надана. Такий лист відповідача не є митною консультацію, яку може бути оскаржено до суду в розумінні ст.21 МК України, у зв`язку із чим вбачає у такій поведінці відповідача протиправну бездіяльність.
Ухвалою від 28.04.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідачем подано відзив на позовну заяву у якому зазначив, що за результатами розгляду звернення ТОВ «ТЕРРАТАРСА УКРАЇНА» від 23.01.2025 №091 Держмитслужбою надана відповідь № 5/16-01-01/13/1159 від 21.02.2025, а саме рішення про надання консультації з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань митної справи відповідно до статті 21 Митного кодексу України.
Відповідач зазначає, що МК України чітко передбачає об`єм надання такої консультації, а саме, що така консультація надається з питань практичного застосування окремих норм законодавства з питань митної справи. Обов`язку надання митними органами консультацій, щодо норм суміжного, дотичного з або пов`язаного з реалізацією митної справи МКУ не передбачено. Враховуючи вимоги статті 246 МКУ та Порядку №631 при здійсненні митного оформлення до повноважень митних органів не віднесено обов`язок аналізу та встановлення подальшої мети використання товару у вільному обігу, у тому числі за документами, які додаються до митної декларації. З наданого позивачем звернення вбачається, що воно стосується питання необхідності проведення державної реєстрації товару для якого законодавством встановлено спеціальний порядок реалізації регулювання спеціальної дозвільної системи для такого товару відноситься до інших, ніж Держмитслужба, центральних органів виконавчої влади. При цьому питання формування та реалізації державної політики у сфері поводження з пестицидами та агрохімікатами не є складовою митної справи, та відповідно не відноситься до завдань і функцій Держмитслужби. Право на звернення про надання консультацій з митної справи передбачає право особи на отримання такої інформації конкретно виключно з питань віднесених до митної справи. Звертаючись до Держмитслужби, позивач у своєму зверненні не зазначив конкретних окремих норм законодавства з питань митної справи, щодо правил застосування яких він звернувся до Держмитслужби. Також, звертає увагу, що у своєму зверненні про надання консультації позивач не зазначив, як те передбачено статтею 21 Кодексу, конкретних норм законодавства з митної справи, щодо практичного застосування яких він звернувся.
На думку відповідача, ним в межах своїх повноважень було надано консультування з поставлених позивачем питань, що не спростовано, а навпаки підтверджено позивачем в його позовній заяві. В даному випадку, позивач звернувся до суду з мотивів невідповідності відповіді отриманої від Держмитслужби його очікуванням, а відтак, бездіяльності у формі неприйняття рішення або ненадання відповіді не існує. Тим самим, підстави для звернення до суду з вимогою визнання бездіяльності протиправною відсутні.
Щодо твердження позивача про відсутність у відповіді Держмитслужби приписів для обов`язкового виконання, то відповідач вважає, що такі не ґрунтуються на законних підставах. В позові позивач не зазначає саме на виконання вимог якого закону така консультація має містити приписи для обов`язкового виконання. Водночас, у своїй відповіді Держмитслужба зазначила, що відповідь на звернення про консультування не є нормативно-правовим актом, не встановлює правових норм та носить лише інформаційний характер. 
Щодо вимоги позивача стосовно надання переліку документів, які мають бути додані до митної декларації відповідач звертає увагу, що у відповіді на звернення про консультування з питань митної справи в частині визначення переліку документів, які мають бути додані до митної декларації, Держмитслужба (в межах компетенції) надала всебічну і повну інформацію, яка ґрунтується на чітко визначених нормах законодавства.
Позивач надав відповідь на відзив, у якій просить відзив митного органу повернути з огляду на те, що він поданий з пропуском встановленого судом строку. Також позивач вказує на хибність та безпідставність доводів відповідача, як таких, що не спростовують обґрунтованості заявлених позовних вимог. Наголошує, що отримана відповідь від Держмитслужби форми рішення не має, що підтверджується її змістом. а відтак не є консультацією у розумінні вимог МК України. Також зміст відповіді не містить фактичного консультування товариства з питань митної справи. Відзив відповідача спрямований на ухилення відповідача від виконання покладеного на нього статтею 21 МК України та підпунктом 60 пункту 4, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 227, Положення про Державну митну службу України обов`язку надання консультації з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань митної справи, з огляду на що, доводи митниці є неспроможними.
Відповідач надав заперечення на відповідь на відзив, у яких зазначив, що Держмитслужбою, відповідно до статті 162 КАС України подано відзив на позовну заяву в межах строку встановленого судом в ухвалі від 28.04.2025. Також вказує, що позивачем не спростовано позицію Держмитслужби щодо безпідставності позовних вимог викладену у відзиві від 16.05.2025 № 10-05/10-05/8.19/97. Більше того, у своїй відповіді на відзив позивачем так і не зазначено, відносно яких саме конкретних норм законодавства України з питань митної справи, за отримання консультації з питань практичного застосування яких позивач звернувся і Держмитслужба в межах своїх повноважень повинна була б надати консультацію, але на думку позивача протиправно її не надала. Звертає увагу, що в даному випадку, позивач звернувся до суду з мотивів невідповідності відповіді отриманої від Держмитслужби його очікуванням, а відтак, бездіяльності у формі неприйняття рішення або ненадання відповіді не існує взагалі. Таким чином, підстави для звернення до суду з вимогою визнання бездіяльності протиправною відсутні, думки позивача викладені у відповіді на відзив не спростовують доводів Держмитслужби щодо безпідставності позовних вимог. Держмитслужба наголошує, що обов`язковою умовою судового захисту є наявність порушених прав та охоронюваних законом інтересів безпосередньо позивача з боку відповідача, зокрема, наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові (висновок, що сформований у постанові Верховного Суду України від 09.07.2020 року у справі № 809/620/17). Враховуючи викладене, позивач, як вважає митний орган, звернувся до суду за відсутності факту порушення встановленого законом його права, а виключно з підстав незадоволення прийнятим рішенням за результатами розгляду його заяви.
Позивач надав клопотання про повернення заперечень митниці без розгляду, у зв`язку із тим, що такі надані поза межами встановленого судом строку.
Щодо зауважень позивача про пропуск відповідачем строку для подання відзиву на позовну заяву та заперечень на відповідь на відзив, суд зазначає, що ухвалою суду від 28.04.2025 було відкрито спрощене позовне провадження та відповідачу запропоновано надати відзив у 15-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали суду.
Згідно довідки про доставку електронного листа, копію ухвали суду від 28.04.2025 в електронному вигляді доставлено до електронного кабінету Державної митної служби України 30.04.25 (14:34).
01.05.2025 Держмитслужбою зареєстровано отриману ухвалу суду та присвоєно вх. №12061/8.19/1, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції Держмитслужби.
Відзив на позовну заяву Держмитслужбою був сформований в підсистемі Електронний суд ЄСІТС 16.05.2025.
Відповідь на відзив як вбачається з квитанції №3513252 Державній митній службі до її електронного кабінету було доставлено 21.05.2025.
Заперечення на відповідь на відзив відповідачем сформовано в системі Електронний суд 29.05.2026.
Суд зазначає, що пріоритетним є вирішення справи на засадах змагальності та з`ясування всіх обставин справи, а не дотримання надмірного формалізму.
Верховний Суд у постанові від 30.01.2020 по справі №500/787/19 акцентує на тому, що згідно з практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, та як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішення питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.
З огляду на викладене, приймаючи до уваги наведені представником відповідача обставини, суд вважає за можливе, задля повного та всебічного встановлення обставин справи, з метою дотримання принципу рівності сторін у процесі та забезпечення принципу змагальності сторін, вважати незначним пропуск відповідачем строку для подання відзиву, у зв`язку із чим доцільним його прийняти до розгляду. Аналогічним чином суд вважає за доцільне прийняти й заперечення відповідача на відповідь на відзив, поновивши строки для їх надання до суду.
Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «ТерраТарса» у встановленому законодавством порядку зареєстровано як юридична особа, про що 27.09.2011 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис № 15001020000000726.
Одним з видів діяльності ТОВ «ТерраТарса Україна» є виробництво добрив і азотних сполук (код 20.15 КВЕД-2010), відомості про що також містяться в ЄДР.
ТОВ «ТерраТарса Україна» належить право виробництва добрива під торговою назвою Терравін, зокрема його марок Енерджі Сідс, ДЖОКЕР, Гумат Фульво ПЛЮС, Ундарія, ФітоФарм, Аміно NPK ПЛЮС, державна реєстрація якого проведена відповідно до вимог Закону України № 86/95-ВР, що підтверджується відомостями, внесеними до Державного реєстру пестицидів і агрохімікатів, дозволених до використання в Україні (реєстраційний номер препарату 15347, дата видачі 10.11.2022, серія В 00202).
Згідно з належними позивачу технічними умовами ТУ У 20.1-37871328-006:2021 від 27.05.2021, при виробництві цього добрива позивачем використовується органічні компоненти (витяжки та екстракти морських водоростей) імпортного походження, які класифікуються у товарній позиції 3101 00 00 00 згідно з УКТ ЗЕД, до якої відносяться добрива тваринного або рослинного походження, у сумiшi або нi, пiдданi хiмiчнiй обробцi або нi; добрива, одержанi у результатi змiшування або хімічної обробки речовин тваринного або рослинного походження.
Позивач у позовній заяві зазначив зокрема, що імпортування ТОВ «ТерраТарса Україна» даних компонентів не підпадає під встановлений Законом України № 86/95-ВР перелік виключень із загального правила щодо необхідності їх державної реєстрації в якості агрохімікатів. У зв`язку з цим, митні органи при вирішенні питання про їх випуск у вільний обіг проводять перевірку їх державної реєстрації, а в разі її відсутності – відмовляють у випуску у такий вільний обіг. Разом з тим, на переконання позивача, такий формальний підхід митних органів не в повній мірі узгоджується з вимогами Закону України № 86/95-ВР, оскільки, як вже зазначалося раніше, ці компоненти за напрямком їх використання ТОВ «ТерраТарса Україна» не є добривами. Більш того, ці компоненти використовуються позивачем виключно для виробництва добрив, державна реєстрація яких проведена у повній відповідності з вимогами Закону України № 86/95-ВР. Така ситуація склалася через неможливість класифікації цих компонентів при їх імпортуванні в будь-якій іншій товарній позиції, крім товарної позиції 3101 00 00 00 згідно з УКТ ЗЕД. В той же час, як вважає позивач, формальне віднесення будь-яких товарів до тієї чи іншої позиції УКТ ЗЕД, не може превалювати над напрямком використання цих товарів та їх призначенням, які заявляються декларантом та підтверджуються належними документами. 
З метою отримання консультування з питань практичного застосування норм законодавства України з питань митної справи, на ім`я в.о Голови Державної митної служби України Товариством з обмеженою відповідальністю «ТерраТарса» було направлено звернення про надання консультації з питань митної справи, у якому просив: (1) підтвердження можливості ввезення на митну територію України без державної реєстрації в якості добрив екстракту водоростей, який класифікується під кодом УКТ ЗЕД 3101 00 00 00, за умови, що цей товар буде використаний виключно в якості сировини для виробництва добрив, які, в свою чергу, мають державну реєстрацію; (2) надання переліку документів, які необхідно додати до митної декларації для проходження митних процедур при імпортуванні вказаної сировини під кодом УКТ ЗЕД 3101 00 00 00.
У відповідь на вказане звернення Товариства, Державна митна служба України надала листа №5/16-01-01/13/1159 від 21.02.2025 про розгляд звернення, у якому Товариству зокрема було запропоновано, з питання необхідності проведення державної реєстрації товару «екстракт водоростей», який класифікується за кодом 3101 00 00 00 згідно з УКТ ЗЕД, з метою ввезення на митну територію України для цілей використання в якості сировини для виробництва в Україні добрив (агрохімікатів), звернутись до Міндовкілля; пославшись на приписи ст.3, 74, 264, 335 МК України повідомлено, що ввезення на митну територію України екстракту водоростей, які класифікуються за кодом товарів 3101 00 00 00 згідно з УКТ ЗЕД, можливе за умови дотримання приписів Кодексу, Закону та інших нормативно-правових актів з питань митної справи. 
Також, у вказаному листі повідомлено позивачу, що у відповідності до частини третьої статті 21 Кодексу консультація з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань митної справи має індивідуальний характер і може використовуватись виключно особою, якій надано таку консультацію. При цьому, окремо у листі Дермитслужба також зазначила, що листи Держмитслужби не є нормативно-правовими актами, не встановлюють правових норм та носять лише інформаційний характер.
Вважаючи, що відповідачем вчинено протиправну бездіяльність у спірних правовідносинах, яка виразилась у ненаданні консультації за зверненням Товариства, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України вимогам.
Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно положень частин 6, 7 МК України, умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
У відповідності до статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до частин 5, 6 статті 55 Митного кодексу України декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. 
На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді. 
Відповідно до статті 21 МК України, за зверненнями підприємств та громадян, що переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або провадять діяльність, контроль за якою відповідно до цього Кодексу покладено на митні органи (заінтересованих осіб), митні органи безоплатно надають консультації з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань митної справи.
Консультації з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань митної справи надаються митницями за місцем розташування підприємств (за місцем проживання або тимчасового перебування громадян) або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, усно, письмово (у паперовій або, за бажанням заінтересованої особи, в електронній формі) у строк, що не перевищує 30 календарних днів, наступних за днем отримання відповідного звернення. Консультації в письмовій формі надаються у вигляді рішень митних органів.
Консультація з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань митної справи має індивідуальний характер і може використовуватися виключно особою, якій надано таку консультацію.
Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, періодично проводить узагальнення консультацій з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань митної справи, які стосуються значної кількості осіб або значних сум митних платежів, та затверджує своїми наказами узагальнені консультації, які підлягають оприлюдненню на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику.
Не може бути притягнуто до відповідальності особу, яка діяла відповідно до консультації з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань митної справи, наданої письмово (у паперовій або електронній формі), а також до узагальненої консультації, зокрема, на підставі того, що у подальшому такі консультації були змінені або скасовані.
Консультація з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань митної справи може бути оскаржена до органу вищого рівня в порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, або до суду як правовий акт індивідуальної дії, якщо вона, на думку заінтересованої особи, суперечить нормам відповідного акта законодавства. Визнання судом такої консультації недійсною є підставою для надання нової консультації з урахуванням висновків суду.
В спірному випадку, як слідує з вимог позивача, ним оскаржується бездіяльність відповідача щодо ненадання Держмитслужбою України консультації з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань митної справи відповідно до звернення товариства від 23.01.2025 №091.
Оцінюючи доводи сторін зі спірного питання суд зазначає, що зі змісту листа відповідача убачається, що відповідачем консультація з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань митної справи позивачу за його зверненням від 23.01.2025 №091 фактично не надана.
З даного приводу суд враховує, що у своєму зверненні ТОВ «ТерраТарса Україна» порушувало питання з надання консультації про: 
(1) підтвердження можливості ввезення на митну територію України без державної реєстрації в якості добрив екстракту водоростей, який класифікується під кодом УКТ ЗЕД 3101 00 00 00, за умови, що цей товар буде використаний виключно в якості сировини для виробництва добрив, які, в свою чергу, мають державну реєстрацію; 
(2) надання переліку документів, які необхідно додати до митної декларації для проходження митних процедур при імпортуванні вказаної сировини під кодом УКТ ЗЕД 3101 00 00 00. 
В той же час, у своєму листі Держмитслужба лише вказала на те, що ввезення на митну територію України екстрактів водоростей, які класифікуються за кодом товарів 3101 00 00 00 згідно з УКТ ЗЕД, можливе за умови дотримання приписів МК України, Закону України № 86/95-ВР та інших нормативно-правових актів з питань митної справи; запропонувала ТОВ «ТерраТарса Україна» з питання необхідності проведення державної реєстрації товару «екстракт водоростей», який класифікується за кодом 3101 00 00 00 згідно з УКТ ЗЕД, з метою ввезення на митну територію України для цілей використання в якості сировини для виробництва в Україні добрив (агрохімікатів), звернутися до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України (далі – Міндовкілля); решту змісту листа становлять посилання на норми МК України, Закону України № 86/95-ВР та положення законодавства, яким регулюються повноваження Міндовкілля.
При цьому щодо питань, поставлених у зверненні позивача фактично консультування проведено з товариством не було.
Крім того, на переконання суду, в порушення ч.2 ст.21 МК України, отриманий позивачем лист Держмитслужби не має форми рішення митного органу, додержання якої (форми) є обов`язковим для письмових консультацій, що убачається зі змісту приписів ст.21 МК України.
Суд звертає увагу, що відповідно до п.19 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України індивідуальний акт – акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк. 
В той же час, лист відповідача від 21.02.2025 наведеним вимогам не відповідає, позаяк жодних приписів, які скеровані позивачу для обов`язкового виконання, не наведено, а містить лише цитування норм МК України та Закону України №86/95-ВР без висування певного припису позивачу на врегулювання конкретної митної поставки.
Разом з цим статтею 21 МК України встановлений обов`язок митних органів з безоплатного надання консультації з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань митної справи.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у п.9 постанови від 07.07.2021 у справі №9901/345/20 протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) в неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Як встановлено Положенням про Державну митну служби України (затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №227) Держмитслужба відповідно до покладених на неї завдань надає консультації з питань практичного застосування окремих норм законодавства з питань державної митної справи відповідно до Митного кодексу України (пп. 60 п. 4).
Однак, як свідчать встановлені судом обставини, у спірному випадку відповідач, в порушення вказаного, такої консультації на звернення позивача від 23.01.2025 не надав, що свідчить про його протиправну бездіяльність.
Оцінюючи посилання відповідача на те, що у митних органів наявний обов`язок надання консультацій з питань практичного застосування саме окремих норм законодавства України з питань митної справи, а не норм законодавства, яке є суміжним, дотичним або пов`язаним з реалізацією митної справи, відсутність у митних органів при здійсненні митного оформлення обов`язку аналізу та встановлення подальшої мети використання товару у вільному обігу та те, що звернення позивача стосувалось питання необхідності державної реєстрації товару, правовідносини з якої не відносяться до компетенції Держмитслужби, суд зазначає, що відповідно до ч.1 статті 1 МК України законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Згідно із ч.1 статтею 7 МК України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної митної політики, становлять митну справу.
Пунктом 13 частини 1 статті 4 МК України передбачено, що заходи нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності - не пов`язані із застосуванням мита до товарів, що переміщуються через митний кордон України, встановлені відповідно до закону заборони та/або обмеження, спрямовані на захист внутрішнього ринку, громадського порядку та безпеки, суспільної моралі, на охорону здоров`я та життя людей і тварин, охорону навколишнього природного середовища, захист прав споживачів товарів, що ввозяться в Україну, а також на охорону національної культурної та історичної спадщини.
Відповідно до вимог частин 2, 7 статті 4 Закону України «Про пестициди і агрохімікати» від 02.03.1995 №86/95-ВР (далі – Закон № 86/95-ВР) забороняються ввезення на митну територію України, виробництво, торгівля, застосування та рекламування пестицидів і агрохімікатів до їх державної реєстрації, крім випадків, встановлених цим Законом.
Митні формальності, необхідні для випуску у вільний обіг на митній території України пестицидів і агрохімікатів, здійснюються, зокрема з використанням механізму «єдиного вікна» відповідно до МК України на підставі інформації про державну реєстрацію пестициду чи агрохімікату, отриманої від центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Отже, як вірно зауважує позивач, вимога державної реєстрації агрохімікату, як умова можливості його ввезення на митну територію України, а також встановлений порядок перевірки митними органами наявності такої реєстрації, є заходом нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.
Відтак, приписи Закону № 86/95-ВР в частині встановлених ним вимог до ввезення агрохімікатів на митну територію України є складовою законодавства України з питань митної справи.
Наведеним спростовуються доводи відзиву про спрямованість запиту ТОВ «ТерраТарса Україна» на отримання консультації не з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань митної справи, а норм законодавства яке є суміжним, дотичним або пов`язаним з реалізацією митної справи.
Суд погоджується з доводами відповідача про те, що у митних органів в контексті наведених ТОВ «ТерраТарса Україна» у запиті на отримання консультації правовідносинах може бути відсутнім обов`язок аналізу та встановлення подальшої мети використання товару у вільному обігу.
Проте, на переконання суду, відсутністю такого обов`язку може бути обґрунтована правова позиція відповідача при наданні ним позивачу консультації з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань митної справи, а не надання такої консультації взагалі. Тому посилання у відзиві на відсутність у відповідача вказаного обов`язку, поза розумним сумнівом, не має жодного правового значення для вирішення даної справи, предметом розгляду у якій є бездіяльність відповідач щодо ненадання позивачу консультації у відповідності д ст.21 МК України.
Як зазначив позивач, приписи Закону №86/95-ВР забороняють ввезення на митну територію України пестицидів і агрохімікатів до їх державної реєстрації. Запит на отримання консультації стосувався практичної ситуації, в якій ТОВ «ТерраТарса Україна» мало намір ввезення речовини під кодом 3101 00 00 00 згідно з УКТ ЗЕД, тобто в товарній позиції, в якій класифікуються добрива, але не з метою використання даної речовини в якості добрива, а іншою метою – використанням її в якості сировини для виробництва зареєстрованих у відповідності до вимог Закону №86/95-ВР агрохімікатів.
При цьому запит на отримання консультації не стосувався питання процедури державної реєстрації добрив як такої, а стосувався саме питання можливості імпорту компонентів для їх виробництва поза межами процедури їх реєстрації в якості агрохімікатів.
Суд також приймає до увагу зауваження позивача з приводжу того, що одночасні доводи відзиву про надання Держмитслужбою ТОВ «ТерраТарса Україна» відповідної консультації та про віднесення звернення до компетенції іншого органу, а саме Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, є взаємовиключними.
Адже відсутність у відповідача компетенції на консультування позивача з порушеного питання, мала б бути однозначною підставою для ненадання консультації. Разом з тим, відповідач вважає, що листом від 21.02.2025 все ж таки ним надана ТОВ «ТерраТарса Україна» консультація у відповідності до вимог ст.21 МК України, що між тим, з огляду на усе викладене вище повністю спростовується.
Також, суд враховує й те, що направлений ТОВ «ТерраТарса Україна» запит містив посилання на приписи Закону №86/95-ВР, консультацію з практичного застосування яких прагнув отримати позивач. Цими приписами унормовані вимоги до ввезення агрохімікатів на митну територію України. 
З огляду на наведене не можуть вважатися підставними доводи відзиву про відсутність у направленому на отримання консультації запиті конкретних окремих норм законодавства з питань митної справи, щодо правил застосування яких позивач звернувся до Держмитслужби.
Крім того, з огляду на вимоги ст.21 МК України консультація з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань митної справи є індивідуальним актом, а відтак має містити скеровані запитувачу такої консультації приписи, які митний орган вважає обов`язковими до виконання у контексті конкретної митної процедури.
Оскільки запит на отримання консультації стосувався можливості ввезення товарів під кодом 3101 00 00 00 згідно з УКТ ЗЕД без їх державної реєстрації в якості агрохімікатів, ТОВ «ТерраТарса Україна» просило повідомити перелік документів, які мають бути додані до митної декларації саме при такій митній процедурі.
Натомість в отриманій ТОВ «ТерраТарса Україна» відповіді Держмитслужби містяться лише загальні вимоги до відомостей які мають бути зазначені у митній декларації, загальні вимоги до поміщення товарів у митний режим імпорту, а також порядок подання відповідної митної декларації.
Усе викладене вище у сукупності свідчить на користь обґрунтованості заявлених позивачем позовних вимог та наявності підстав для їх задоволення.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
На думку суду, з огляду на встановлені спірні обставини та приведені вище вимоги чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини відповідач, як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах, яка виразилась у ненаданні у відповідності до ст.21МК України консультації з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань митної справи за зверненням від 23.01.2025 №091.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).
З огляду на викладене, оскільки судом прийнято рішення про задоволення вимог позивача, суд вважає за доцільне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого за подання цього позову судового збору у сумі 2422,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ТерраТарса Україна» задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Державної митної служби України, яка полягає у ненаданні Товариству з обмеженою відповідальністю «ТерраТарса Україна» консультації з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань митної справи за зверненням від 23.01.2025 №091.
Зобов`язати Державну митну службу України надати Товариству з обмеженою відповідальністю «ТерраТарса Україна» консультацію з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань митної справи за зверненням від 23.01.2025 №091.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної митної служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТерраТарса Україна» 2422,40 грн сплаченого судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ТерраТарса Україна», код ЄДРПОУ 37871328, адреса: вул.Люстдорфська дорога, 140, корпус А, м.Одеса, 65114.
Відповідач: Державна митна служба України, код ЄДРПОУ 43115923, адреса: вул.Дегтярівська, 11Г, м.Київ, 04119.

Суддя Марина ХЛІМОНЕНКОВА