ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
(додаткова)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" травня 2026 р. Справа№ 911/2018/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Євсікова О.О.
суддів: Алданової С.О. 
Корсака В.А. 

без виклику представників сторін,
розглянувши заяву представника Обслуговуючого кооперативу житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер-Київ» Короленка Т.Л. про ухвалення додаткового рішення
при розгляді апеляційних скарг ОСОБА_1 
на рішення Господарського суду Київської області від 28.08.2025 (повний текст складено 26.09.2025)
та на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 16.10.2025 (повний текст складено 22.10.2025)
у справі № 911/2018/24 (суддя Смірнов О.Г.) 
за позовом  ОСОБА_1 
до Обслуговуючого кооперативу житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер-Київ»
про визнання недійсним рішення загальних зборів,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави заявлених вимог.
22.04.2026 Обслуговуючий кооператив житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер-Київ» (далі - Кооператив), представник Короленка Т.Л., сформував у системі «Електронний суд» заяву про компенсацію судових витрат, здійснених відповідачем внаслідок необґрунтованих дій позивача (далі - заява), у якій просить прийняти у справі №911/2018/24 додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1) на користь Кооперативу суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 19 000,00 грн у веденні справи в Північному апеляційному господарському суді.
У поданій заяві заявник зазначив, що під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не надав доказів для підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки не було здійснено всіх оплат та підписано актів. 
Щодо понесених ним витрат на професійну правничу допомогу заявник зазначив, що загальна сума таких витрат склала 19 000,00 грн, що підтверджується договором №25/11-2024 від 25.11.2024 про надання правової допомоги та документами: 
1. Участь у судовому засіданні 04.02.2026 о 14 год 40 хв на суму 4 000,00 грн - рахунок №05/02 від 05.02.2026, акт про надання юридичної допомоги від 05.02.2026 та платіжна інструкція №3589 від 06.02.2026;
2. Участь у судовому засіданні 09.03.2026 о 13 год 40 хв на суму 5 000,00 грн - рахунок №19/03 від 19.03.2026, акт про надання юридичної допомоги від 19.03.2026 та платіжна інструкція №680 від 20.03.2026;
3. Участь у двох судових засіданнях 08.04.2026 о 13 год 00 хв на суму 5 000,00 грн та 04.05.2026 о 13 год 30 хв на суму 5 000,00 грн - рахунок №08/04 від 08.04.2026, акт про надання юридичної допомоги від 08.04.2026.

Позиції учасників справи.
ОСОБА_1 надала заперечення проти поданої Кооперативом заяви, у якій вважає, що ця заява не підлягає задоволенню.
ОСОБА_1 наголошує, що Товариство порушило вимоги ст. 124, 129 ГПК України. 
Позивачка зазначає, що право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень ст. 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 
Усі зазначені вимоги Кооператив не виконав, що виключає можливість ухвалення судом рішення про задоволення його заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу. ОСОБА_1 наголошує на тому, що ухвалу Північного апеляційного господарського суду про закриття провадження у справі було постановлено 08.04.2026. Представник Кооперативу був присутній в судовому засіданні під час проголошення ухвали суду. Тобто заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу була направлена Кооперативом через 14 днів після прийняття ухвали Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2026. Будь-яких заяв про поновлення строків та про причини такого пропуску останній не надав. 
Тому, за доводами позивачки, заяву Кооперативу про винесення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд апеляційної інстанції має залишити без розгляду.
ОСОБА_1 також зазначає, що заявлена Кооперативом сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 19 000,00 грн є надмірним фінансовим тягарем для неї, оскільки вона перебуває у відпустці по догляду за малолітньою дитиною та не має стабільного доходу. Крім того, вона є одинокою матір`ю та самостійно утримує малолітню дитину, що свідчить про обмеженість її фінансових можливостей та підвищене фінансове навантаження. 
Покладення на неї обов`язку відшкодувати витрати Кооперативу на правничу допомогу у розмірі 19 000,00 грн, на думку позивачки, за наведених обставин порушуватиме принципи розумності, справедливості та співмірності, а також фактично створюватиме для неї надмірний фінансовий тягар. 
ОСОБА_1 вважає, що розмір витрат на правничу допомогу в сумі 19 000,00 грн є значно завищеним, неспівмірним із обсягом наданої правничої допомоги, оскільки господарська справа №911/2018/24 є справою немайнового характеру, без визначення ціни позову, мінімальна кількість заяв по суті спору, які подавалися представниками Кооперативу; адвокати не супроводжували та не вживали заходів досудового врегулювання спору; не підтверджено збору додаткових доказів адвокатом шляхом звернення до юридичних чи фізичних осіб, подання запитів, витребування документів, інформації, які впливали би на обсяг витраченого часу і, відповідно, що могло би вплинути на розмір витрат на професійну правничу допомогу; не подано доказів консультування саме у справі №911/2018/24, вивчення матеріалів справи, щоб могло бути включене до переліку правничої допомоги; представник відповідача взяв участь лише у 2 судових засіданнях: судовому засіданні 09.03.2026, яке тривало приблизно 25 хв (з 13:45:29 до 14:10:33); судовому засіданні 08.04.2026, яке тривало приблизно 7 хв (з 13:03:31 до 13:10:16). ОСОБА_1 робить висновок, що таким чином правнича допомога адвоката Короленка Т. Л. в суді апеляційної інстанції зводиться виключно до участі у 2 судових засіданнях незначної тривалості і доказів вчинення інших видів правничої допомоги та її обсяг на суму 19 000 грн Товариство не надало.
Щодо наданих Кооперативом рахунків, актів та платіжних інструкцій ОСОБА_1 зазначає, що з актів наданих послуг вбачається надання правничої допомоги не лише у межах справи №911/2018/24, а й у інших справах. Отже, навіть за змістом наданих актів неможливо виокремити обсяг послуг, наданих саме у межах цієї справи, та, відповідно, визначити реальний розмір витрат, які безпосередньо стосуються розгляду справи №911/2018/24. Відсутність чіткого розмежування послуг між різними справами унеможливлює перевірку обґрунтованості та співмірності заявлених до відшкодування витрат, що суперечить вимогам ст. 126, 129 ГПК України. Так, в акті наданих послуг від 05.02.2026 вказано юридичні консультації на суму 1 000,00 грн в кількості 2 шт. Адвокат не інформує, щодо якої справи була надані юридичні консультації. В пункті 6 цього акта вказано, що адвокат взяв участь у судовому засіданні 04.02.2026 у справі №911/2018/24 на суму 4 000,00 грн. Однак відповідно до ухвали Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2026 вказане судове засідання не відбулося через відсутність сторін та було відкладене судом до 09.03.2026. Тобто адвокат не брав участі у судовому засіданні 04.02.2026. В пункті 5 акта наданих послуг від 19.03.2026 вказано, що адвокат взяв участь у судовому засіданні 19.03.2026 у справі №911/2018/24 на суму 5 000,00 грн. Водночас у справі №911/2018/24 19.03.2026 судом не було призначено судове засідання. В пункті 7 акта наданих послуг від 08.04.2026 вказано, що адвокат взяв участь у судовому засіданні від 04.05.2026. Тобто у вказаному акті зазначено судове засідання, яке призначене на майбутню дату та стосується розгляду питання щодо законності рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн, а не розгляду спору по суті. За наведених підстав ОСОБА_1 вважає заявлені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 19 000,00 грн завищеними та неспівмірними з ціною позову, складністю справи, обсягом наданих послуг та затраченим часом адвоката.
ОСОБА_1 просить у задоволенні заяви Кооперативу про винесення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №911/2018/24 відмовити повністю; у разі задоволення заяви Кооперативу - зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката до 1 000,00 грн.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду заяви по суті.
Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді від 22.04.2026 заяву Кооперативу про ухвалення додаткового рішення у справі №911/2018/24 передано колегїї у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Алданова С.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2026 прийнято до розгляду заяву Кооперативу про ухвалення додаткового рішення у справі №911/2018/24. Розгляд заяви Кооперативу про ухвалення додаткового рішення у справі №911/2018/24 постановлено здійснювати без повідомлення учасників справи. Запропоновано позивачу надати свої заперечення щодо заяви Кооперативу про ухвалення додаткового рішення у справі №911/2018/24.

Обставини справи, встановлені апеляційним господарським судом.
Рішенням Господарського суду Київської області від 28.08.2025 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Кооперативу відмовлено.
Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 16.10.2025 клопотання позивачки про зменшення розміру судових витрат задоволено частково. Клопотання відповідача про стягнення витрат на правову допомогу у справі №911/2018/24 задоволено частково. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь Кооперативу витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. У задоволенні іншої частини вимог клопотання відповідача про стягнення витрат на правову допомогу у справі №911/2018/24 відмовлено.
Не погодившись з рішенням Господарського суду Київської області від 28.08.2025, ОСОБА_1 звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просила оскаржуване рішення від 28.08.2025 скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2025 витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи №911/2018/24 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 28.08.2025 до надходження матеріалів справи №911/2018/24.
29.10.2025 матеріали справи №911/2018/24 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 28.08.2025 у справі №911/2018/24 залишено без руху.
Не погодившись також з додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 16.10.2025, ОСОБА_1 звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просила оскаржуване додаткове рішення від 16.10.2025 скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні клопотання відповідача про стягнення з позивача витрат на професійну правову допомогу у справі №911/2018/24.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 16.10.2024 у справі №911/2018/24 залишено без руху.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 28.08.2025 у справі №911/2018/24. Розгляд справи призначено на 10.12.2025.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 15.07.2024 у справі №925/340/24. Повідомлено учасникам справи, що розгляд апеляційних скарг ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 28.08.2025 та на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 16.10.2025 у справі №911/2018/24 буде здійснювати в одному апеляційному провадженні. Розгляд справи призначено на 10.12.2025.
18.11.2025 Кооператив надав відзив на апеляційні скарги, у якому з апеляційними скаргами не погоджується, вважає її безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню.
Кооператив просив у задоволенні апеляційних скарг ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 28.08.2025 та на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 16.10.2025 у справі №911/2018/24 відмовити у повному обсязі; рішення Господарського суду Київської області від 28.08.2025 та додаткове рішення Господарського суду Київської області від 16.10.2025 у справі №911/2018/24 залишити без змін.

Судове засідання, призначене на 10.12.2025, не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Алданової С.О. на лікарняному.
Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2025 та 04.02.2026 призначено судове засідання на 04.02.2026 та на 09.03.2026 відповідно. 
У судове засідання 04.02.2026 представники сторін не з`явилися.
09.03.2026 колегія суддів у судовому засіданні оголосила перерву у розгляді справи до 08.04.2026 на підставі ст. 216 ГПК України. У судовому засіданні взяли участь представники позивача (Панов Д.І.) та відповідача (Короленко Т.Л., Кравчук І.В. - голова правління)
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2026 заяву представника ОСОБА_1 про відмову від апеляційної скарги на рішення Господарського суду Київської області від 28.08.2025 у справі №911/2018/24 задоволено. Прийнято відмову ОСОБА_1 від апеляційної скарги на рішення Господарського суду Київської області від 28.08.2025 у справі №911/2018/24. Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 28.08.2025 у справі №911/2018/24 закрито.
У судовому засіданні 08.04.2026 оголошено перерву у розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 на додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 15.07.2024 у справі №925/340/24 до 04.05.2026 на підставі ст. 216 ГПК України.
У судових засіданнях 08.04.2026 взяли участь представники позивача (Панов Д.І.) та відповідача (Короленко Т.Л.).
22.04.2026 надійшла заява Кооперативу, у якій заявник просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Кооперативу 19 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу у веденні справи в Північному апеляційному господарському суді. Обґрунтування заяви наведено вище за текстом цієї постанови.
З наданих до матеріалів справи документів суд встановив таке.
25.11.2024 Кооператив (замовник) уклав з адвокатом Короленко Т.Л. (виконавець) договір №25/11-2024 про надання правової допомоги (далі - договір), за умовами п. 1.1 замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надати замовнику за винагороду правову допомогу.
Розмір гонорару визначається виходячи з фактично здійснених виконавцем дій на підставі акта наданих послуг та згідно з додатком 2 (тариф на обчислення гонорару (послуг)) (п. 3.1 договору).
05.02.2026 сторони договору підписали акт про надання юридичної допомоги, згідно з яким виконавець надав замовнику послуги, в т.ч. участь 04.02.2026 о 14 год 40 хв у судовому засіданні у справі №911/2018/24 на суму 4 000,00 грн 
19.03.2026 сторони договору підписали акт про надання юридичної допомоги, згідно з яким виконавець надав замовнику послуги, в т.ч. участь 09.03.2026 о 13 год 40 хв у судовому засіданні у справі №911/2018/24 на суму 5 000,00 грн.
08.04.2026 сторони договору підписали акт про надання юридичної допомоги, згідно з яким виконавець надав замовнику послуги, в т.ч. участь у двох судових засіданнях у справі №911/2018/24: 08.04.2026 о 13 год 00 хв на суму 5 000,00 грн; 04.05.2026 о 13 год 30 хв на суму 5 000,00 грн.
Виконавець виставив Кооперативу рахунки №05/02 від 05.02.2026, №19/03 від 19.03.2026 та №08/04 від 08.04.2026.
Кооператив оплатив послуги виконавця на підставі рахунків №05/02 від 05.02.2026 та №19/03 від 19.03.2026 платіжними інструкціями №3589 від 06.02.2026 та №680 від 20.03.2026.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2026 прийнято до розгляду заяву представника Кооперативу про ухвалення додаткового рішення у справі №911/2018/24. Розгляд заяви постановлено здійснювати без повідомлення учасників справи. Запропоновано позивачу надати свої заперечення щодо заяви Кооперативу про ухвалення додаткового рішення у справі №911/2018/24.
ОСОБА_1 надала заперечення на подану Кооперативом заяву, зміст та вимоги якого наведено вище за текстом цієї постанови.
У судове засідання 04.05.2026 представники сторін не з`явилися.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.05.2026 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 16.10.2025 у справі №911/2018/24 залишено без задоволення. Додаткове рішення Господарського суду Київської області від 16.10.2025 у справі №911/2018/24 залишено без змін.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Згідно зі ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 244 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в т.ч. якщо, судом не вирішено питання про судові витрати. 
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (аналогічний висновок міститься у п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №242/4741/16-ц).
Згідно зі ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Суд виходить з того, що в силу приписів ст. 59, 131 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу, для надання якої в Україні діє адвокатура, а ст. 16 ГПК України вказує на те, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
За п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону).
Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Суд зазначає, що принцип в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).
Суд, вирішуючи питання про судові витрати зробив, зокрема, такі висновки щодо застосування норм процесуального права:
- право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень ст. 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (п. 1.20 постанови Верховного Суду від 19.07.2021 року у справі №910/16803/19);
- процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (пункт 3.6 постанови Верховного Суду від 27.01.2022 у справі №921/221/21 та пункт 20 постанови Верховного Суду від 31.05.2022 у справі №917/304/21).
- відшкодування судових витрат, у т.ч., на професійну правничу допомогу, здійснюється за наявності відповідної заяви (клопотання) сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, а в суді касаційної інстанції - до прийняття постанови у справі (додаткова постанова Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №910/9111/17).
Згідно з ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Суд виходить з того, що згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону).
Отже, гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення: при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і, навпаки, підставою для виплати гонорару, визначеного у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (п. 130, 131 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21).
У постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 Верховний Суд зазначив, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 ЦК України, принципу «pacta sunt servanda» та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у ст. 43 Конституції України.
Колегія суддів також виходить з того, що чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Також ч. 4-6, 7, 9 ст. 129 ГПК України, визначають випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку / дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.
У такому випадку суд, керуючись ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правничу допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19).
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Так у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).
Отже, процесуальним законом передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами ст. 123-130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У п. 148 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 у справі №686/5757/23 зазначено таке: «Велика Палата Верховного Суду наголошує, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи».
Таким чином, розглядаючи заяву / клопотання сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суд має дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядає конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення
Надані докази, відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому згідно зі ст. 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам ст. 75-79 ГПК України.
Суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Колегія суддів відзначає, що у справі №911/2018/24 за апеляційними скаргами ОСОБА_1 здійснювався апеляційний перегляд двох процесуальних документів суду першої інстанції, а саме рішення Господарського суду Київської області від 28.08.2025 та додаткового рішення Господарського суду Київської області від 16.10.2025.
Ухвалою від 12.11.2025 апеляційний суд об`єднав апеляційні провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 28.08.2025 та на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 16.10.2025 у справі №911/2018/24 та постановив, що їх розгляд буде здійснювати в одному апеляційному провадженні.
08.04.2026 у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від апеляційної скарги на рішення Господарського суду Київської області від 28.08.2025 апеляційне провадження за цією апеляційною скаргою було закрито відповідною ухвалою, а у розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 16.10.2025 оголошено перерву.
В подальшому, 04.05.2026 за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 16.10.2025 апеляційний суд ухвалив постанову, якою відмовив у задоволенні цієї скарги.
Отже, у цьому випадку Кооператив поніс витрати на правничу допомогу при розгляді двох апеляційних скарг ОСОБА_1, а саме на рішення Господарського суду Київської області від 28.08.2025 та на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 16.10.2025 у справі №911/2018/24.
Тому суд вирішує питання щодо розподілу витрат Кооперативу на правничу допомогу, пов`язану з розглядом зазначених апеляційних скарг, окремо.

Щодо витрат Кооператив, пов`язаних з розглядом апеляційної скарги ОСОБА_1 рішення Господарського суду Київської області від 28.08.2025 у справі №911/2018/24.
Так, у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від апеляційної скарги на рішення Господарського суду Київської області від 28.08.2025 апеляційне провадження за цією апеляційною скаргою було закрито.
За ч. 2-5 ст. 232 ГПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал. Розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку закінчується ухваленням постанови. У випадках, передбачених цим Кодексом або Кодексом України з процедур банкрутства, судовий розгляд закінчується постановленням ухвали, прийняттям постанови чи видачею судового наказу.
Отже, розглядом справи по суті у суді першої інстанції є вирішення спору шляхом ухвалення судового рішення. Апеляційне та касаційне провадження є одним із етапів перегляду судового рішення у разі незгоди з ним однією із сторін (сторонами). Відмова сторони від апеляційної (касаційної) скарги є правом заявника і не впливає на той факт, що справа вже розглянута по суті судом першої інстанції.
При цьому подання стороною апеляційної (касаційної) скарги та відкриття апеляційного (касаційного) провадження у справі потребує відповідної підготовки інших учасників справи: вивчення апеляційної (касаційної) скарги, її мотивів і доводів, за необхідності - складення відзиву на скаргу, участі у судових засіданнях, ознайомлення з матеріалами справи тощо.
Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного та касаційного переглядів справи учасники справи мають право на професійну правничу допомогу, що закріплено положеннями ст. 59 Конституції України.
Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зазначені витрати несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
ГПК України містить норми щодо розподілу судових витрат у разі ухвалення судового рішення (ст. 129 ГПК України) та у випадках, коли вимоги позивача судом по суті не розглядалися, але справа провадженням закінчується у зв`язку із закриттям такого чи залишенням справи без розгляду (ст. 130 ГПК України).
Перегляд судових рішень (як рішень, постанов та ухвал) в апеляційному та касаційному порядках унормовано спеціальними статтями ГПК України. Доступ до апеляційного та касаційного переглядів є одним із принципів господарського процесу і передбачений у п. 9 ч. 3 ст. 2 ГПК України.
За результатами апеляційного та касаційного переглядів відповідно суд має право як на певні висновки щодо розгляду справи по суті, так і певні процесуальні висновки, які унеможливлюють подальший апеляційний чи касаційний розгляд.
Однією з таких підстав закриття апеляційного провадження є заява особи, яка падала апеляційну скаргу, після відкриття апеляційного провадження, про відмову від скарги та за відсутності заперечень проти цього інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги.
Суд зауважує на тому, що апеляційне провадження має певні етапи, які вимагають як дій суду, так і дій інших учасників справи.
Зокрема, суд апеляційної інстанції перевіряє відповідність апеляційної скарги щодо форми і змісту вимогам ст. 258 ГПК України, дотримання строку, встановленого статтею 256 ГПК України, повноважень особи, яка подала таку скаргу, сплату судових витрат та постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
З цією процесуальною дією суду пов`язане право учасників справи подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого апеляційним судом в ухвалі про відкриття апеляційного провадження (ст. 263 ГПК України).
У статті 263 ГПК України встановлено вимоги до форми та змісту відзиву та вказано на необхідність надання доказів надсилання його копій та документів, доданих до нього, іншим учасникам справи.
Тобто надання відзиву на апеляційну скаргу є реалізацією принципу змагальності сторін. 
Подача апеляційної скарги та відкриття апеляційного провадження вимагає від інших учасників справи вчинення дій на захист своїх інтересів та спонукає до здійснення певних дій, які б не були реалізовані за відсутності апеляційної скарги.
Тому і у разі закриття апеляційного провадження мають бути враховані судові витрати, які понесли інші учасники справи у зв`язку зі зверненням з апеляційною скаргою та відкриттям апеляційного провадження.
У такому випадку в апеляційного суду немає необхідності обґрунтовувати добросовісність чи недобросовісність особи, яка подала апеляційну скаргу, оскільки така особа реалізує своє право на апеляційний перегляд судового рішення, однак самостійно прийняла рішення в межах принципу диспозитивності про відмову від апеляційної скарги, усвідомлюючи наслідки такої відмови, а саме - унеможливлення для цієї особи апеляційного перегляду судового рішення.
Отже, у разі закриття апеляційного провадження у зв`язку з відмовою особи, яка падала апеляційну скаргу, від скарги, унеможливлюється повторне звернення цієї особи з апеляційною скаргою на оскарження судового рішення, однак інші учасники справи, які добросовісно реагували на відкриття апеляційного провадження поданням відзиву на апеляційну скаргу, участю у судових засіданнях, понесли судові витрати, оскільки у цьому випадку звернулися за правничою допомогою до адвоката, а отже - могли розраховувати на відшкодування вказаних витрат у випадку відмови у задоволенні апеляційної скарги. Однак такий самий за своїми наслідками результат вони отримали би і у разі закриття апеляційного провадження, оскільки судове рішення, ухвалене судом першої інстанції по суті спору, залишається без змін.
Тому у разі закриття апеляційного провадження відсутні будь-які обставини, які унеможливлювали би або нівелювали загальний принцип відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.06.2022 у справі №357/380/20.

Разом з тим, під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 28.08.2025 у справі №911/2018/24 Кооператив не заявляв про понесені (або такі, що будуть понесені) ним витрати на правничу допомогу у зв`язку з розглядом цієї апеляційної скарги. Так, у відзиві на апеляційну скаргу попередній (орієнтовний) розрахунок витрат Кооперативу на правничу допомогу відсутній, так само як відсутня у прохальній частині відзиву заява про покладення таких витрат на ОСОБА_1
Крім того, ухвала апеляційного суду, якою прийнято заяву ОСОБА_1 про відмову від апеляційної скарги на рішення Господарського суду Київської області від 28.08.2025 у справі №911/2018/24 та закрито відповідне апеляційне провадження, була постановлена у судовому засіданні 08.04.2026, в той час як із заявою про покладення витрат на правничу допомогу у зв`язку з розглядом цієї скарги та доказами понесення таких витрат Кооператив звернувся 22.04.2026 без будь-якого клопотання щодо строку на їх (заяви та доказів) подання. У судовому засіданні 08.04.2026 представник Кооперативу не заявляв про намір подати заяву (та докази) понесення ним витрат на правничу допомогу у зв`язку з розглядом судом апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 28.08.2025 у справі №911/2018/24.
За таких підстав колегія суддів вважає, що витрати Кооперативу, пов`язані з розглядом апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 28.08.2025 у справі №911/2018/24, не можуть бути покладені на ОСОБА_1
Колегія суддів також зауважує на тому, що згідно зі ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в т.ч. якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Однак у цьому конкретному випадку питання щодо судових витрат (а саме витрат Кооперативу на правничу допомогу) під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 28.08.2025 у справі №911/2018/24 взагалі не заявлялося, а тому не мало вирішуватися. Тому підстави для ухвалення додаткового рішення у цій частині відсутні.

Щодо витрат Кооперативу, пов`язаних з розглядом апеляційної скарги ОСОБА_1 на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 16.10.2025 у справі №911/2018/24.
Заяву, що розглядається, Кооператив сформував у системі «Електронний суд» 22.04.2026, тобто під час розгляду судом апеляційної скарги ОСОБА_1 на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 16.10.2025 у справі №911/2018/24, до стадії судових дебатів.
Колегія суддів зазначає, що матеріалами справи не підтверджується участь представника Кооперативу у судових засіданнях 04.02.2026 та 04.05.2026. Так, згідно з протоколами відповідних судових засідань представники сторін (в т.ч. Кооперативу) у цих засіданнях були відсутні. 
Отже, вартість участі представника Кооперативу у цих судових засіданнях (04.02.2026 на суму 4 000,00 грн та 04.05.2026 на суму 5 000,00 грн) у будь якому разі не може бути покладена на ОСОБА_1, оскільки відповідна послуга (правнича допомога) Кооперативу не надавалася.
Щодо участі представника Кооперативу у судових засіданнях 09.03.2026 (на суму 5 000,00 грн) та 08.04.2026 (на суму 5 000,00 грн) колегія суддів вважає, що на ОСОБА_1 має бути покладено відповідні витрати Кооперативу у розмірі 3 000,00 грн (2 000,00 грн за участь представника Кооперативу у судовому засіданні 09.03.2026 та 1 000,00 грн за участь представника Кооперативу у судовому засіданні 08.04.2026).
Решта витрат Кооперативу на правничу допомогу покладенню на ОСОБА_1 не підлягає та залишається за Кооперативом.
Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що адвокат не супроводжував та не вживав заходів досудового врегулювання спору; не підтверджено збір адвокатом додаткових доказів шляхом звернення до юридичних чи фізичних осіб, подання запитів, витребування документів, інформації, які впливали би на обсяг витраченого часу і, відповідно, щоб могло вплинути на розмір витрат на професійну правничу допомогу; відсутність доказів консультування саме по справі №911/2018/24, вивчення матеріалів справи, щоб могло бути включено у перелік правничої допомоги, колегія суддів зазначає, що Кооператив не заявляв таких витрат до відшкодування - у заяві, що розглядається, Кооператив просить покласти на ОСОБА_1 понесені ним витрати на правничу допомогу, пов`язані з участю його представника у судових засіданнях апеляційного суду.
Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що за змістом наданих актів неможливо виокремити обсяг послуг, наданих саме у межах цієї справи, та відповідно визначити реальний розмір витрат, які безпосередньо стосуються розгляду справи №911/2018/24, колегія суддів зазначає, що у актах в частині, що стосується послуг, наданих у зв`язку з розглядом справи №911/2018/24 та заявлених до відшкодування за рахунок ОСОБА_1, чітко зазначено номер справи (№911/2018/24), що спростовує відповідні доводи заперечення позивачки.
Щодо доводів ОСОБА_1 про відсутність доказів для підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки не було здійснено всіх оплат та підписано актів, суд звертається до висновку Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19. Так, в абз. 2 та 3 п. 6.5 цієї постанови зазначено, що згідно зі змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).
За встановлених за текстом цієї постанови обставин колегія суддів також критично оцінює доводи ОСОБА_1 про невиконання Кооперативом вимог ст. 124, 129 ГПК України в частині, що стосується заяви про витрати на правничу допомогу (суд відзначає, що у цьому випадку йдеться про витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги ОСОБА_1 на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 16.10.2025 у справі №911/2018/24, а не на рішення Господарського суду Київської області від 28.08.2025 по суті спору).
Так, 22.04.2026 Кооператив подав відповідну заяву, у якій заявив про понесені ним витрати, визначив їх розмір та надав докази на їх підтвердження до судових дебатів у справі, що відповідає приписам ст. 129 ГПК України. У свою чергу ОСОБА_1 змогла скористатися своїм правом на подання заперечень проти цієї заяви, а тому у суду відсутні підстави вважати, що Кооператив допустив порушення визначеного процесуальним законом порядку подання заяви про покладення на позивачку понесених ним витрат на правничу допомогу.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду.
Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. А отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що до стягнення з ОСОБА_1 на користь Кооперативу підлягає 3 000,00 грн витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 244, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В :

1. Заяву представника Обслуговуючого кооперативу житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер-Київ» Короленка Т.Л. про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Обслуговуючого кооперативу житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер-Київ» (08110, Київська обл., Бучанський р-н, с. Михайлівка-Рубежівка, вул. Чубинського, буд. 1, оф. 1001, код ЄДРПОУ 34023958) 3 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.
3. У задоволенні іншої частини вимог заяви представника Обслуговуючого кооперативу житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер-Київ» Короленка Т.Л. про ухвалення додаткового рішення відмовити.
4. Доручити Господарському суду Київської області видати відповідний наказ.
5. Справу №911/2018/24 повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.
Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст. 287 - 289 ГПК України. 

Головуючий суддя О.О. Євсіков 

Судді С.О. Алданова

В.А. Корсак