ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 645/3104/23
Номер провадження 22-ц/818/2604/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 червня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - Мальованого Ю.М.,
суддів – Маміної О.В., Пилипчук Н.П., 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на рішення Немишлянського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2025 року по справі № 645/3104/23 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року КП «Харківські теплові мережі» звернулось до ОСОБА_1 з позовом про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду в сумі 74 557,47 грн. 
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що відповідач зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , та є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячої води за особовим рахунком НОМЕР_1 . Позивач здійснює послуги з опалення та гарячого водопостачання мешканцям м. Харкова, а також підприємствам, установам та організаціям, які знаходяться на території міста. Надані послуги позивачу своєчасно та в повному обсязі споживачем не сплачуються, заборгованість перед підприємством збільшується, у зв`язку з чим підприємство несе збитки. У зв`язку із тим, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачує послуги за опалення та гарячу воду, утворилась заборгованість за період з 01 липня 2011 року по 31 січня 2022 року у розмірі 74 557,47 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість.
Рішенням Немишлянського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2025 року позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячої води в межах строків позовної давності за період з липня 2020 року до січня 2022 року в розмірі 10 080 грн 68 коп.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання про судові витрати.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за надані комунальні послуги за період з 02 квітня 2017 року по 31 січня 2022 року у розмірі 55 090,41 грн, а також судовий збір у сумі 4026 грн.
Посилається на те, що Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (зі змінами) було запроваджено карантин на всій території України з 12 березня 2020 року. У подальшому термін дії карантину неодноразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України.
Також, 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні було введено воєнний стан відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України» «Про введення воєнного стану в Україні».
В подальшому, відповідно до Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24 лютого 2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» неодноразово були внесені зміни щодо продовження строку дії воєнного стану в Україні та проведення мобілізації.
Таким чином, враховуючи те, що строк позовної давності за період з 11 березня 2017 року закінчувався 11 березня 2020 року, а також те, що на всій території України запроваджено карантин до 30 червня 2023 року, а під час дії карантину строки, визначені статтею 257 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину, то період заборгованості з 02 квітня 2017 року по 31 січня 2022 року не виходить за строки позовної давності.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», в інтересах якого діє Редька Сергій Іванович, на рішення Немишлянського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2025 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наявної заборгованості відповідача зі сплати послуг з централізованого опалення. При цьому, суд на заяву відповідача застосував позовну давність, з чим судова колегія не може погодитись у повному обсязі. 
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» є виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води в житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова.
Згідно з інформацією з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 06 липня 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).
З наданої позивачем відомості нарахувань та оплати за теплову енергію та гарячу воду з урахуванням періоду платежу вбачається, що у відповідача утворилась заборгованість за період з 01 липня 2011 року по 31 січня 2022 року у розмірі 74 557,47 грн.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, контррозрахунок не наданий.
Як на підставу позовних вимог КП «Харківські теплові мережі» посилалося на те, що зобов`язання з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води відповідач належним чином не виконує, тому наявні підстави для стягнення з нього суми заборгованості з урахуванням вимог ст. 625 ЦК України.
З огляду на фактичне споживання відповідачем наданих позивачем послуг, відповідно до ст. 11 ЦК України між сторонами склалися правовідносини щодо надання та отримання вищевказаних послуг, та у відповідача виникло грошове зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина 1 статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.
За визначеннями, які зазначені у статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, чинного на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України від 24 червня 2004 року № 1875-IV), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Такі послуги надаються споживачу - фізичній чи юридичній особі, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.
Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.
Частиною 1 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.
Враховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця.
Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.
Пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
У частині 1 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути єдиною підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та підтверджена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18). 
Встановивши, що КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення у квартирі АДРЕСА_2 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості з відповідача.
Однак, суд безпідставно застосував строки позовної давності, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Інститут позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (зі змінами) було запроваджено карантин на всій території України з 12 березня 2020 року. У подальшому термін дії карантину неоднаразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України.
При цьому, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 30 березня 2020 року № 540-IX було внесено зміни до законодавчих актів та зазначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». 
Вказаний Закон України набрав чинності 02 квітня 2020 року.
Крім того, пунктом 19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні було введено воєнний стан відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України» «Про введення воєнного стану в Україні».
В подальшому, відповідно до Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24 лютого 2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» неодноразово були внесені зміни щодо продовження строку дії воєнного стану в Україні та проведення мобілізації.
Вищевказане не було взято до уваги судом першої інстанції, що призвело до неправильного визначення періоду за який підлягає стягненню заборгованість за послуги з опалення та гарячої води.
Таким чином, у зв`язку із тим, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачує послуги за опалення та гарячу воду, утворилась заборгованість за період з 02 квітня 2017 року по 31 січня 2022 року у розмірі 55 090,41 грн, яка і має бути стягнута з ОСОБА_1 на користь КП «Харківські теплові мережі».
За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Позовні вимоги задоволено на 73,88 % (55 090,41* 100 / 74 557,47).
Оскільки позовні вимоги задоволено на 73,88 %, то судовий збір за подання позовної заяви підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1 982,93 грн (2684,00 * 73,88 / 100).
Апеляційну скаргу задоволено у повному обсязі, тому стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги підлягає з відповідача на користь позивача у розмірі 4026,00 грн.
Таким чином, загальний судовий збір, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь КП «Харківські теплові мережі» становить 6 008,93 грн (1983,93 + 4026,00).
На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» задовольнити.
Рішення Немишлянського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2025 року скасувати.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (код ЄДРПОУ 31557119, р/р. IBAN: НОМЕР_3 , ФХОУ ПАТ «Держаний ощадний банк України» м. Харкова, юридична адреса: м. Харків, вул. Мефодіївська, буд. 11) заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячої води в розмірі 55 090 (п`ятдесят п`ять тисяч дев`яносто) грн 41 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (код ЄДРПОУ 31557119, р/р. IBAN: НОМЕР_3 , ФХОУ ПАТ «Держаний ощадний банк України» м. Харкова, юридична адреса: м. Харків, вул. Мефодіївська, буд. 11) судовий збір у розмірі 1 982,93 грнза розгляд справи в суді першої інстанції та 4026,00 грн. за перегляд судового рішення в суді апеляційної інстанції, загальна сума - 6 008 (шість тисяч вісім) грн 93 коп.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 02 червня 2026 року 

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук