ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року	Львів	Справа № 380/19890/24 пров. № А/857/31547/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,
суддів Гінди О.М., Матковської З.М., 
з участю секретаря судових засідань Клим О.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року у справі за його позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання дії та бездіяльності протиправними,

суддя у І інстанції Гулкевич І.З., 
час ухвалення рішення не зазначено,
місце ухвалення рішення м. Львів,
дата складення повного тексту рішення 18 листопада 2024 року,

ВСТАНОВИВ :

20.09.2024 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – ГУ ПФУ) звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі – ВПВР) від 10.09.2024 ВП №74269736 про накладення штрафу на ГУ ПФУ в розмірі 5100,00 грн.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.11.2024 у справі №380/19890/24 у задоволенні позову було відмовлено. 
При цьому суд першої інстанції виходив із того, що на час винесення відповідачем спірної постанови боржник у виконавчому провадженні № 74269736 – ГУ ПФУ – не виконало рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.12.2023 у справі №380/27026/23, яке набрало законної сили, та не надало державному виконавцю жодних доказів наявності поважних причин невиконання рішення суду, з огляду на що накладення штрафу на боржника відповідно до приписів статей 63, 75 Закону України “Про виконавче провадження” є правомірним.
У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено ГУ ПФУ, яке просило таке скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, зазначає, що на виконання рішення суду у справі №380/27026/23 ГУ ПФУ здійснено перерахунок пенсії з 01.02.2023 з розрахунку 90% сум грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром. 
З 01.05.2024 виплачується пенсія у розмірі 45919,10 грн. Доплата з 01.02.2023 по 30.04.2024 становить 369476,50 грн. 
З 01.06.2024 розмір пенсії ОСОБА_1 приведено у відповідність до норм чинного законодавства, який становить 39431,10 грн. 
ГУ ПФУ листом від 22.10.2024 повідомлено державного виконавця щодо виконання рішення суду №380/27026/23 від 19.12.2023. 
На думку скаржника, держаний виконавець не може під час виконання судового рішення давати правову оцінку змісту рішень суб`єкта владних повноважень, які прийняті на виконання рішення суду, як критерію/умови належного виконання боржником судового рішення (щодо якого відкрито виконавче провадження).
Представник ГУ ПФУ у судовому засіданні апеляційного суду підтримала подану апеляційну скаргу доводами, аналогічними до тих, що зазначені у її тексті. Просила скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов.  
Представник ВПВР, повідомленого належним чином про час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибув, що відповідно до частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи. 
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.
Як встановлено судом та слідує з матеріалів справи, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19.12.2023 у справі №380/27026/23, зокрема, визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ щодо непроведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України від 24.10.2023 №11/19094-суд про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 року. Зобов`язано ГУ ПФУ здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023 року на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України від 24.10.2023 №11/19094-суд про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 року, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше проведених виплат.
31.01.2024 Львівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №380/27026/23 про зобов`язання ГУ ПФУ здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023 року на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України від 24.10.2023 №11/19094-суд про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 року, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше проведених виплат.
За заявою стягувача про примусове виконання рішення суду 21.03.2024 головним державним виконавцем ВПВР Павлів Д.Й. відкрито виконавче провадження №74269736 з примусового виконання виконавчого листа Львівського окружного адміністративного суду №380/27026/23, виданого 31.01.2024, зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.
У ході здійснення заходів примусового виконання стягувач ОСОБА_1 подав заяву, у якій повідомив, що ГУ ПФУ не виконує рішення суду. Також надав протокол про перерахунок пенсії станом на 01.06.2024, згідно з яким підсумок пенсії з надбавками становить 40998,10 грн, з урахуванням максимального розміру пенсії 39431,10 грн.
10.09.2024 відповідач виніс постанову ВП №74269736, якою на позивача накладено штраф у розмірі 5100 грн за невиконання виконавчого листа від 31.01.2024 №380/27026/23. Відповідно до вказаної постанови відповідь ГУ ПФУ відсутня. Згідно з перерахунком пенсії від 01.06.2024 загальний розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 становить 40998,10 грн із урахуванням максимального розміру пенсії 39431,10 грн.
Вважаючи таку постанову протиправною, ГУ ПФУ звернулося до суду з позовом, що розглядається.
При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VІІІ) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) – сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VІІІ визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Як передбачено пунктами 1, 16 частини 3 статті 18 Закону № 1404-VІІІ, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (абзац 1 частини 4 статті 18 Закону № 1404-VІІІ).
Згідно з частиною 4 статті 19 Закону № 1404-VІІІ сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.
Пунктами 1 та 6 частини 5 статті 19 Закону № 1404-VІІІ визначено, що боржник зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина 8 статті 19 Закону № 1404-VІІІ).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону № 1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (абзац 1 частини 6 статті 26 Закону № 1404-VІІІ).
Як передбачено частиною 2 статті 63 Закону № 1404-VІІІ, у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Відповідно до частини 3 статті 63 Закону № 1404-VІІІ виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Частиною 1 статті 75 Закону № 1404-VІІІ встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Таким чином, виходячи з наведених норм, апеляційний суд погоджується із думкою суду першої інстанції, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.
Як слідує з матеріалів справи, а саме з виконавчого листа №380/27026/23, виданого Львівським окружним адміністративним судом, на ГУ ПФУ покладено зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023 року на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України від 24.10.2023 №11/19094-суд про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 року, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше проведених виплат.
Проте, при виконанні судового рішення ГУ ПФУ обмежило перераховану пенсію ОСОБА_1 у розмірі 40998,10 грн сумою 39431,10 грн. 
Тому апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про невиконання ГУ ПФУ рішення суду без поважних причин та, як наслідок, про правомірність прийнятої державним виконавцем постанови від 10.09.2024 про накладення штрафу в сумі 5100,00 грн у виконавчому провадженні №74269736.
Окрім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що про проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення суду ГУ ПФУ повідомило державного виконавця листом від 22.10.2024, а оспорювана постанова датована 10.09.2024.
Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 268, 272, 287, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року у справі №380/19890/24 – без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	З. М. Матковська  	
Постанова у повному обсязі складена 29 травня 2026 року.