ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2026	м. Дніпро	Справа № 904/855/26	
Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. за участю секретаря судового засідання Губи К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали у справі 
за позовом керівника Центральної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради м. Дніпро 
до Товариства з обмеженою відповідальністю “Грант-Сіті” м. Дніпро 
про: 
- зобов`язання відповідача усунути перешкоди позивачу у праві користування та розпорядження земельною ділянкою, розташованою за адресою: м. Дніпро, вул. Менахем-Мендл Шнеєрсона, 1В, площею 0,0127га та повернути земельну ділянку, привівши її у придатний до використання стан, шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва: будівлі, загальною площею 118,1кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2615989812020); 
- скасування державної реєстрації права приватної власності відповідача на об`єкт нерухомого майна – будівлю, загальною площею 118,1кв.м., що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Менахем-Мендл Шнеєрсона, 1В, проведену 14.12.2022 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Балтаксою І.В. (номер відомостей про речове право 48705542) із закриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна 2615989812020.

Представники:
від позивача: Григоренко А.В. - діє в порядку самопредставництва;
від відповідача: не з`явився;
прокурор: Кочнєва В.С. - службове посвідчення №085154 від 17.04.2026.

СУТЬ СПОРУ: керівник Центральної окружної прокуратури міста Дніпра звернувся в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю “Грант-Сіті” з позовом про:
- зобов`язання відповідача усунути перешкоди позивачу у праві користування та розпорядження земельною ділянкою, розташованою за адресою: м. Дніпро, вул. Менахем-Мендл Шнеєрсона, 1В, площею 0,0127га та повернути земельну ділянку, привівши її у придатний до використання стан, шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва: будівлі, загальною площею 118,1кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2615989812020); 
- скасування державної реєстрації права приватної власності Товариства з обмеженою відповідальністю “Грант-Сіті” на об`єкт нерухомого майна – будівлю, загальною площею 118,1кв.м., що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Менахем-Мендл Шнеєрсона, 1В, проведену 14.12.2022 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Балтаксою І.В. (номер відомостей про речове право 48705542) із закриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна 2615989812020.
В обґрунтування заявлених вимог прокурор послався на самовільне зайняття земельної ділянки комунальної власності внаслідок самочинного будівництва; експлуатацію об`єкта без відповідних погоджувальних та дозвільних документів на земельній ділянці, не відведеній для такої мети, що призводить до хаотичної забудови в місті та загрожує безпеці громадян. 
Прокурор вказав про направлення на адресу Дніпровської міської ради листа від 29.09.2025 №54-7063вих-25 щодо виявлених порушень, наявність підстав для вжиття заходів, направлених на скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. У листі-відповіді від 12.11.2025 №7/11-2495 міська рада повідомила, що заходи цивільно-правового характеру, спрямовані на усунення порушень земельного законодавства щодо земельної ділянки по вул. Менахем-Мендл Шнеєрсон, 1В не вживались. Міська рада зауважила, що належним способом захисту є усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованої будівлі. 
Прокурор повідомив про направлення Центральною окружною прокуратурою міста Дніпра на адресу Дніпровської міської ради листа від 18.02.2026 №54-1217вих-26 на виконання вимог абз. 3 ч. 4 ст. 23 Закону України “Про прокуратуру”.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.02.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 16.03.2026 о 12:00год.
Разом з позовом керівник Центральної окружної прокуратури міста Дніпра подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю “Грант-Сіті” та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо відчуження, у тому числі, шляхом укладання договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, здійснення поділу та об`єднання тощо щодо об`єкту нерухомого майна: будівлі, загальною площею 118,1кв.м., що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Менахем-Мендл Шнеєрсона, 1В (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2615989812020).
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.02.2026 суд задовольнив заяву керівника Центральної окружної прокуратури міста Дніпра від 24.02.2026 про вжиття заходів забезпечення позову та заборонив Товариству з обмеженою відповідальністю “Грант-Сіті” та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо відчуження, у тому числі, шляхом укладання договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, здійснення поділу та об`єднання тощо щодо об`єкту нерухомого майна: будівлі, загальною площею 118,1кв.м., що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Менахем-Мендл Шнеєрсона, 1В (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2615989812020). 
Суд запропонував відповідачу у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати суду відзив на позов відповідно до вимог статті 165 Господарського процесуального кодексу України, а також всі докази, що підтверджують заперечення проти позову; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду. 
Згідно з довідкою Господарського суду Дніпропетровської області ухвала суду від 26.02.2026 доставлена до електронного кабінету відповідача 26.02.2026 о 15:19год. 
Пунктом 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Відповідач мав право подати відзив до суду в строк до 13.03.2026 включно.
У підготовчому засіданні від 16.03.2026 прокурор озвучив зміст позовних вимог, представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги. Відповідач явку свого представника не забезпечив.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 суд оголосив перерву у підготовчому засіданні до 01.04.2026 о 14:30год.
На адресу суду 23.03.2026 надійшла сформована у системі “Електронний суд” заява відповідача від 22.03.2026 про розгляд справи за відсутності відповідача.
На адресу суду 26.03.2026 надійшла сформована у системі “Електронний суд” зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю “Грант Сіті” від 26.03.2026 до Дніпровської міської ради про визнання права власності на самочинно збудовану будівлю, а саме будівлю, загальною площею 118,1кв.м, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Менахем-Мендл Шнеєрсона, 1В (реєстраційний номер 2615989812020) за Товариством з обмеженою відповідальністю “Грант Сіті”.
В обґрунтування заявлених зустрічних вимог позивач за зустрічним позовом послався на: 
- звернення товариства до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради для отримання дозвільних документів для реконструкції спірного нерухомого майна;
- отримання дозвільних документів: повідомлення про початок виконання будівельних робіт ДП051230711245 від 18.07.2023 щодо реконструкції приміщень будівлі торговельного призначення за адресою: м. Дніпро, вул. Менахем-Мендл Шнеєрсона, буд. 1-В; декларації про готовність до експлуатації об`єкта ДП101231109538 від 13.11.2023 за результатами реконструкції приміщень будівлі торговельного призначення за адресою: м. Дніпро, вул. Менахем- Мендл Шнеєрсона, буд. 1-В;
- сплату земельного податку за 2022рік у розмірі 571грн66коп, за 2023рік – у розмірі 6859грн92коп, за 2024рік у розмірі 7209грн72коп, за 2025рік у розмірі 8074грн92коп;
- сплату податку на нерухоме майно у 2022році у розмірі 639грн71коп, у 2023році – у розмірі 5934грн52коп, у 2024 році – у розмірі 6288грн84коп, у 2025році - у розмірі 6706грн50коп.
На думку позивача за зустрічним позовом, право власності на будівлю за адресою: м. Дніпро, вул. Менахем-Мендл Шнеєрсона, 1В (реєстраційний номер 2615989812020), як самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за Товариством з обмеженою відповідальністю «Грант Сіті». Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення до відповідальності.
Позивач за зустрічним позовом просив визнати поважними причини пропуску строку для подачі зустрічного позову поважними та поновити процесуальний строк для подачі зустрічного позову у справі №904/855/26.
В обґрунтування поважності причин пропуску строку позивач за зустрічним позовом послався на - регулярні тривоги, артилерійські, ракетні, дронні та авіаційні обстріли території міста Дніпра, які здійснює рф; відключення електричної енергії та відсутність електроенергії понад 14 годин на добу, що унеможливлювали вчасну підготовку ТОВ «Грант Сіті» зустрічної позовної заяви. Товариство потребувало більше часу для проведення відповідного аналізу при підготовки зустрічного позову, ніж той строк, що встановлений процесуальним законодавством. 
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2026 суд задовольнив клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю “Грант Сіті” та поновив строк на подання зустрічного позову; залишив без руху зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Грант Сіті” та запропонував Товариству з обмеженою відповідальністю “Грант Сіті” усунути недоліки.
Згідно з довідкою Господарського суду Дніпропетровської області ухвала суду від 31.03.2026 була доставлена до електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю «Грант Сіті» 31.03.2026 о 19:30год.
Позивач за зустрічним позовом мав право усунути недоліки у строк до 06.04.2026 включно.
На адресу суду 01.04.2026 надійшло сформоване у системі "Електронний суд" клопотання Центральної окружної прокуратури від 31.03.2026 про відмову у задоволенні клопотання ТОВ "Грант-Сіті" про поновлення строку на подачу зустрічного позову та повернення зустрічної позовної заяви.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2026 суд оголосив перерву в підготовчому засіданні до 15.04.2026 об 11:30год.
На адресу суду 09.04.2026 надійшла сформована у системі "Електронний суд" заява позивача за зустрічним позовом про усунення недоліків зустрічної позовної заяви.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.04.2026 суд повернув зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Грант Сіті”. 
На території Дніпровського району 15.04.2026 о 10:54год. було оголошено повітряну тривогу, у зв`язку із чим підготовче засідання 15.04.2026 не відбулось з об`єктивних причин, які не залежали від суду.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2026 суд призначив підготовче засідання на 27.04.2026 о 10:30год.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2026 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 06.05.2026 о 14:30год. 
З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, заслухавши пояснення прокурора та представника позивача під час розгляду справи, суд установив таке. 
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Такі випадки встановлено частиною 3 статті 23 Закону України “Про прокуратуру”.
Вказаною нормою передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
З зазначеної норми вбачається, що підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді складаються з чотирьох елементів:
1) наявність інтересів держави у спірних відносинах;
2) порушення/загроза порушення зазначених інтересів;
3) наявність/відсутність компетентного суб`єкта владних повноважень, який має захищати зазначені інтереси держави;
4) нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави компетентним суб`єктом владних повноважень (у разі його наявності).
Статтею 53 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. 
Пунктами 4, 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі №3-рп/99 визначено, що “інтереси держави” є оціночним поняттям, а отже прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах і може здійснювати представництво в порядку, передбаченому процесуальним законом.
“Інтереси держави” охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація “інтересів держави”, особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17).
Поняття “орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах” означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади, і який має передбачені законодавчим актом, тобто законом, повноваження на подання відповідного позову до суду.
Відповідно до статті 14 Конституції України, статті 1 Земельного кодексу України, статті 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. 
Згідно зі статтею 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Статтею 324 Цивільного кодексу України передбачено, що від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України.
Згідно із частиною 1 статті 10 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” сільські, селищні, міські рада є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Відповідно до статті 142 Конституції України, статті 60 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” матеріальною та фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів.
Положення статті 60 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” встановлюють, що територіальним громадам міст належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно.
До повноважень міських рад у галузі земельних відносин згідно зі статями 12, 83, 122 Земельного кодексу України, статті 26 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” належить розпорядження землями комунальної власності в межах, визначених Земельним кодексом України.
Органом, уповноваженим здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, є Дніпровська міська рада.
Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 
Право власності та користування на землю набувається та реалізується фізичними та юридичними особами в порядку і на підставах, визначених Конституцією України, Земельним кодексом України, а також інших законів, що видаються відповідно до них. 
Отже, правовідносини, пов`язані з користуванням землями із державної чи комунальної власності, становлять “суспільний”, “публічний” інтерес.
З огляду на зазначене, прокурор може заявити в інтересах держави позов, який стосується інтересів частини українського народу - членів територіальної громади, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює саме орган місцевого самоврядування.
Щодо бездіяльності Дніпровської міської ради суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу.
Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні №4-рп/2008 від 01.04.2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.
Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, тому суд згідно з принципом jura novit curia (“суд знає закони”) під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (пункт 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц (провадження №14-104цс19).
Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України “Про прокуратуру”, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання надання в користування земельних ділянок комунальної власності та дотримання конституційного принципу рівності усіх перед законом, у зв`язку з чим прокурор звертається до суду з позовом щодо захисту інтересів держави. 
У постанові від 22.08.2018 у справі №807/62/16 Верховний Суд послався на частину 2 статті 19 Конституції України та констатував, що реалізуючи повноваження належно, добросовісно та з метою, для якої вони надані, уповноважений орган фактично має обов`язок, а не право захищати інтереси держави. Зазначене є способом здійснення владних повноважень, а не способом захисту суб`єктивних прав органу, що уповноважений здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
У постанові від 10.08.2021 у справі №923/833/20 Верховний Суд вказав, що суд, встановлюючи підстави представництва прокурора, повинен здійснити оцінку не тільки щодо виконання ним обов`язку попереднього (до звернення до суду) повідомлення відповідного суб`єкта владних повноважень, яке є останнім перед безпосереднім поданням позову до суду, а й наявні у справі інші докази щодо обставин, які йому передували, зокрема, попереднього листування між прокурором та зазначеним органом, яке за своїм змістом може мати різний характер.
Інтереси держави повинні захищати насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, у тому числі, шляхом подання відповідних позовних заяв, а не прокурор. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. Проте для того, щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно.
Наведена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, постановах Верховного Суду від 10.08.2021 у справі №923/833/20, від 20.07.2021 у справі №908/2153/20.
Центральна окружна прокуратура міста Дніпра направляла на адресу Дніпровської міської ради листа від 29.09.2025 №54-7063вих-25 в якому повідомляла про виявлені порушення, наявність підстав для вжиття заходів, направлених на скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою за адресою: м. Дніпро, вул. Менахем-Мендл Шнеєрсона, 1В; просила надати документи щодо передачі у власність або в оренду вказаної земельної ділянки; просила повідомити про ефективний спосіб відновлення порушених інтересів територіальної громади міста Дніпра, у зв`язку із самовільним зайняттям земельної ділянки комунальної власності; просила повідомити про вжиття Дніпровською міською радою заходів щодо усунення вказаних порушень земельного та містобудівного законодавства, а також результати здійснених заходів, причини невжиття таких заходів. 
У листі-відповіді від 12.11.2025 №7/11-2495 Дніпровська міська рада зазначила про те, що заходи цивільно-правового характеру, спрямовані на усунення порушень земельного законодавства щодо земельної ділянки по вул. Менахем-Мендл Шнеєрсона, 1В не вживались. Разом з цим, належним способом захисту є усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованої будівлі.
Листом від 18.02.2026 №54-1217вих-26 Центральна окружна прокуратура міста Дніпра повідомила Дніпровську міську раду в порядку статті 23 Закону України “Про прокуратуру” про намір подати відповідний позов.
Дніпровською міською радою та її уповноваженими виконавчими органами не вжито належних та ефективних заходів, спрямованих на захист інтересів держави у встановленому законом порядку, у тому числі, шляхом звернення до суду.
При зверненні з позовом прокурор дотримався вимог статті 53 Господарського процесуального кодексу України та статті 23 Закону України “Про прокуратуру”, визначив уповноважений орган влади та належним чином обґрунтував необхідність захисту інтересів держави у спірних правовідносинах внаслідок, у тому числі, бездіяльності позивача.
Оскільки інтереси держави до цього часу залишаються незахищеними, вбачаються підстави для представництва прокурором інтересів держави в особі Дніпровської міської ради. 
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна Державним реєстратором Верхівцевської міської ради Дніпропетровської області Хабло Костянтином Олександровичем 25.07.2022 проведено первинну державну реєстрацію за Бідою Євгеном Анатолійовичем (РНОКПП НОМЕР_1 ) права власності на об`єкт нерухомого майна – будівлю площею 118,1кв.м., розташовану за адресою: м. Дніпро, вул. Менахем-Мендл Шнеєрсона, 1В (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2615989812020, номер відомостей про речове право 47448783). Державна реєстрація проведена на підставі довідки КП «Земград» ДМР №215 від 22.04.2008 про присвоєння будівлі торгівельного призначення адреси - вул. Мініна, 1В, яка не видавалась, та технічного паспорту від 18.07.2022.
У технічному паспорті, виготовленому 18.07.2022 фізичною особою-підприємцем Пазій О.Л. на замовлення ОСОБА_1 , наведена характеристика об`єкту – за адресою: АДРЕСА_1 розташована будівля торгівельного призначення літ. А1 загальною площею приміщень 118,1кв.м, площа забудови 127кв.м.
У подальшому між ОСОБА_1 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) був підписаний договір купівлі-продажу нерухомого майна від 29.09.2022, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Балтаксою І.В. та зареєстрований в реєстрі №1597.
Відповідно до пунктів 1.1-1.5, 3.1 договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29.09.2022 продавець передає у власність (продає), а покупець приймає(купує) об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 2615989812020), загальною площею 75,6кв.м., що заходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язується сплатити встановлену у договорі грошову суму продавцю. Нерухоме майно розташоване на земельній ділянці, що не сформована як об`єкт юридичних прав, та знаходиться у продавця у фактичному користуванні. Продаж нерухомого майна здійснений за домовленістю сторін за суму 225007грн, яку продавець повністю одержав від покупця до підписання цього договору.
Між Титаренком Олексієм Юрійовичем (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Грант-Сіті» (покупець) був підписаний договір купівлі-продажу нерухомого майна від 14.12.2022, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Балтаксою І.В. та зареєстрований в реєстрі №2367.
Відповідно до пунктів 1.1-1.5, 3.1 договору купівлі-продажу нерухомого майна від 14.12.2022 продавець передає у власність (продає), а покупець приймає(купує) об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 2615989812020), загальною площею 118,1кв.м., що заходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Менахем-Мендл Шнеєрсона, 1В, та зобов`язується сплатити встановлену у договорі грошову суму продавцю. Нерухоме майно розташоване на земельній ділянці, що не сформована як об`єкт юридичних прав, та знаходиться у продавця у фактичному користуванні. Продаж нерухомого майна здійснений за домовленістю сторін за суму 228663грн, яку продавець повністю одержав від покупця до підписання цього договору. 
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 2615989812020), загальною площею 118,1кв.м., розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Менахем-Мендл Шнеєрсона, буд. 1В, зареєстрований 14.12.2022 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Грант-Сіті». 
У листі Комунального підприємства “Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації” Дніпровської міської ради від 08.10.2025 №10815 зазначено, що станом на 31.12.2012 технічна інвентаризація та державна реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Мініна, 1В не проводилась.
У листі Дніпровської міської ради від 12.11.2025 №7/11-2495 вказано, що адреса – вул. Менахем-Мендл Шнеєрсона, 1В офіційно жодному об`єкту нерухомості на території міста не надавалась, відсутні документи, на підставі яких було присвоєно або змінено дану адресу; згідно з архівними матеріалами Адресного плану міста та КП «Земград» ДМР, довідка за адресою: вул. Мініна, 1В не видавалась, не виявлена інформація щодо довідки від 22.04.2008 за №215; за даними інформаційної бази містобудівного кадастру та Адресного плану міста, містобудівні умови та обмеження для проєктування об`єктів будівництва та паспорти прив`язки тимчасових споруд за вказаною адресою не надавались та не оформлювались; за даними Реєстру будівельної діяльності щодо земельної ділянки по вул. Менахем-Мендл Шнеєрсона, 1В наявна інформація щодо повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 18.07.2023 ДП051230711245 та декларація про готовність до експлуатації об`єкта від 13.11.2023 ДП101231109538. 
З Реєстру будівельної діяльності встановлено, що в реєстрі зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт ДП051230711245 від 18.07.2023 щодо реконструкції приміщень будівлі торговельного призначення за адресою: м. Дніпро, вул. Менахем-Мендл Шнеєрсона, буд. 1-В та декларація про готовність до експлуатації об`єкта ДП101231109538 від 13.11.2023 за результатами реконструкції приміщень будівлі торговельного призначення за адресою: м. Дніпро, вул. Менахем-Мендл Шнеєрсона, буд. 1-В. 
Відповідно до інформації Дніпровської міської ради викладеної у листі від 12.11.2025 №7/11-2495, не виявлено рішень міської ради щодо передачі у користування земельної ділянки за адресою: м. Дніпро, вул. Менахем-Мендл Шнеєрсона, буд.1В, а також цивільно-правових угод, укладених між міською радою та фізичними або юридичними особами, на вказану земельну ділянку не виявлено, звернень щодо оформлення правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку. 
Таким чином, відомості щодо рішень міської ради про надання земельної ділянки в оренду та договорів оренди вказаної земельної ділянки відсутні.
У листі Головне управління ДПС у Дніпропетровській області від 09.01.2026 №706/5/04-36-24-10-16 повідомило про те, що: 
- згідно з переліками договорів оренди землі, наданих Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради, відсутні - інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості стосовно оформлення документів на землю ТОВ «Грант-Ciті» на земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Дніпро, вул. Менахем-Мендл Шнеєрсона, буд.1В; 
- згідно з наданими ТОВ «Грант-Сіті» податковими деклараціями з плати за землю на 2022 рік за земельну ділянку площею 118,1кв.м., розташовану за адресою: м. Дніпро, вул. Менахем-Мендл Шнеєрсона, буд. 1В, задекларований земельний податок у сумі 571грн66коп, на 2023 рік – 6859грн89коп, на 2024 рік – 7209грн76коп, на 2025 рік – 8074грн92коп; 
- згідно з даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС України сплачено ТОВ «Грант-Сіті» за земельні ділянки, які знаходяться на території міста Дніпра, у 2022 році - 0грн00коп. земельного податку з юридичних осіб, у 2023 році – 6859грн92коп, у 2024 році – 31391грн54коп, у 2025 році – 8002грн86коп; 
- згідно з наданими ТОВ «Грант-Сіті» податковими деклараціями з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2022 рік за об`єкт нерухомого майна площею 118,1кв.м. задекларовані податкові зобов`язання у сумі 639грн71коп, на 2023 рік – 5934грн53коп, на 2024 рік – 6288грн83коп, на 2025 рік – 7086грн; 
- згідно з даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС України за період з 01.01.2022 по 06.01.2026 податкові декларації з плати за землю за земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Менахем – Мендл Шнеєрсона (раніше – Мініна), 1 В не подавались ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; 
- на підставі пп. 266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України сформовані податкові повідомлення-рішення від 05.05.2023 №0296876-2412-0462 за 2022 рік на суму 1279грн42коп. та від 01.05.2023 №0254597-2411-0467 за 2022 рік у сумі 1919грн12коп; 
- щодо ОСОБА_1 відсутні платежі - за кодом класифікації доходів бюджету 18010300 «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за період з 01.01.2023 по 30.12.2025; за кодом класифікації доходів бюджету 18010200 «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості» за період з 01.01.2024 по 30.12.2025; за кодом класифікації доходів бюджету 18010900 «Орендна плата з фізичних осіб», за кодом класифікації доходів бюджету 18010700 «Земельний податок з фізичних осіб» за періоді з 01.01.2022 по 30.12.2025; 
- щодо Титаренко О.Ю. - за кодом класифікації доходів бюджету 18010300 «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за період з 01.01.2023 по 30.12.2025 обліковується сплата на загальну суму 79997грн59коп, у тому числі: 2023 рік – сплата відсутня, 2024 рік – 37719грн03коп, 2025 рік (станом на 30.12.2025) – 42278грн56коп; за кодом класифікації доходів бюджету 18010200 «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості» за період з 01.01.2025 по 30.12.2025 сплата відсутня; за кодами класифікації доходів бюджету 18010900 «Орендна плата з фізичних осіб» та 18010700 «Земельний податок з фізичних осіб» за період з 01.01.2022 по 30.12.2025 сплата відсутня. 
Заступником начальника відділу державного контролю за використанням та охороною земель управління інспекційного контролю департаменту державного контролю за використанням та охороною земель Дніпровської міської ради за участю заступника начальника відділу геодезичних робіт Комунального підприємства «Муніципальний землевпорядний офіс» Дніпровської міської ради 14.10.2025 проведено обстеження земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 та складений акт обстеження земельної ділянки від 14.10.2025 №0551 (далі – акт від 14.10.2025). 
За результатами обстеження земельної ділянки встановлено – на території обстежуваної несформованої земельної ділянки розташовано одноповерхову капітальну будівлю, яка згідно з графічними матеріалами (М 1:500) складається з двох будівель, площа забудов під якими становить 0,0127 га та 0,0129 га, та згідно з державним реєстром речових прав має різну адресу - вул. Менахем-Мендл Шнеєрсона, буд. 1В та вул. Шнеєрсона Менахем-Мендл (без зазначення номеру будівлі). Доступ до обстежуваної несформованої земельної ділянки частково обмежений, зі сторони будівлі за адресою: просп. Олександра Поля, буд. 37 встановлено металеву хвіртку. На фасаді будівлі відсутня адресна табличка або будь-яка позначка щодо наявної адреси. Будівля складається з приміщень. вхід до яких здійснюється зі сторони вул. Менахем-Мендл Шнесрсона. На фасаді будівлі ліворуч встановлено вивіску кафе «V’delah», на іншій частині скло обклеєне рекламними вивісками. На момент обстеження в частині приміщень велися будівельні роботи, в іншій частині знаходиться магазин, де здійснювалась, торговельно-господарська діяльність. Навколо будівлі покриття земельної ділянки вимощене тротуарною плиткою, наявні зелені насадження. Поряд із будівлею зі сторони вул. Менахем-Мендл Шнеєрсона розташовано навіс. Відповідно до інформації, наданої Комунальним підприємством "Муніципальний землевпорядний офіс" Дніпровської міської ради листом від 10.10.2025 №10/10-10-25, площа обстежуваної несформованої земельної ділянки становить 0,0256га. 
Відповідно до наданих Національним центром управління та випробувань космічних засобів Державного космічного агентства України супровідним листом від 28.11.2025 №4970-5-04.01.02-2025 матеріалів супутникового моніторингу за період з 2008 по 2025 роки земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , де розташована спірна нежитлова будівля, підтверджується факт первинного зведення спірної будівлі за вказаною адресою лише у 2022 році, на земельній ділянці, яка для цієї мети не відводилась та дозвільні документи на початок будівництва якої та введення в експлуатацію ОСОБА_1 як первинним власником не отримувались.
На думку прокурора, вказані обставини свідчать про - безпідставну державну реєстрацію за ОСОБА_1 , а у подальшому за ОСОБА_2 та ТОВ «Грант-Сіті» права власності на об`єкт нерухомого майна – будівля загальною площею 118,1кв.м за адресою: АДРЕСА_1 ; самовільне зайняття земельної ділянки та самовільне будівництво на ній; порушення права власника земельної ділянки - територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради щодо користування, володіння, розпорядження земельною ділянкою під об`єктом самочинного будівництва.
Викладене стало підставою для звернення прокуратури з відповідним позовом до суду. 
Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 
Право власності та користування на землю набувається та реалізується фізичними та юридичними особами в порядку і на підставах, визначених Конституцією України, Земельним кодексом України, а також інших законів, що видаються відповідно до них. 
Стаття 376 Цивільного кодексу України також визначає, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
Згідно зі статтею 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України.
Відповідно до статті 80 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-III суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.
Статтею 83 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-III визначено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти комунальної власності, незалежно від місця їх розташування.
Згідно зі статтею 116 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-III громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Відповідно до статей 123, 124 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-III надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, а також передача таких земельних ділянок в оренду здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.
Отже єдиною підставою для громадян та юридичних осіб набуття права власності або права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності, є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом.
В статті 120 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-III вказано, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Наведені норми чинного законодавства встановлювали заборону користування земельною ділянкою до отримання правовстановлюючих документів на неї, визнавали самочинним будівництвом будівництво без дозвільних документів на самовільно зайнятій земельній ділянці та передбачали перехід прав на земельну ділянку до нового власника в тому ж обсязі, що мав попередній власник об`єкта нерухомості. 
Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на важливість принципу superficies solo cedit (збудоване на поверхні слідує за нею). Принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, хоча безпосередньо і не закріплений у такому вигляді в законі, знаходить вияв у правилах статті 120 Земельного кодексу України, статті 377 Цивільного кодексу України, інших положеннях законодавства (див. постанови від 04.12.2018 у справі №910/18560/16 (пункт 8.5), від 03.04.2019 у справі №921/158/18 (пункт 51), від 22.06.2021 у справі №200/606/18 (пункти 37-38), від 31.08.2021 у справі №903/1030/19 (пункт 54)). Згідно з вказаним принципом особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі №263/6022/16-ц (пункт 42), від 31.08.2021 у справі №903/1030/19 (пункт 54)).
Не допускається набуття права власності на споруджені об`єкти нерухомого майна особою, яка не має права власності або такого іншого речового права на земельну ділянку, що передбачає можливість набуття права власності на будівлі, споруди, розташовані на відповідній ділянці. Виходячи з принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди право власності на об`єкт нерухомого майна набуває той, хто має речове право на земельну ділянку (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі №910/2861/18 (пункти 92-94)). 
Дніпровська міська рада не приймала рішень про передачу відповідачу або іншим особам спірної земельної ділянки у власність чи користування. В матеріалах справи відсутні докази наявності у відповідача або інших осіб права власності або права користування щодо спірної земельної ділянки за адресою - м. Дніпро, вул. Менахем-Мендл Шнеєрсона, 1В. 
Таким чином нежитлова будівля загальною площею 118,1кв.м., розташована за адресою – м. Дніпро, вул. Менахем-Мендл Шнеєрсона, буд. 1В, є самочинним будівництвом. 
Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним із юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності не має. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права. Зміст приписів статті 376 Цивільного кодексу України засвідчує неможливість застосування інших, ніж ті, що встановлені цією статтею, способів легітимізації (узаконення) самочинного будівництва та набуття права власності на такі об`єкти. Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного (див. постанови від 07.04.2020 у справі №916/2791/13 (пункти 6.31 - 6.33) та від 23.06.2020 у справі №680/214/16-ц) (пункти 53 - 56)).
Таким чином державна реєстрація права власності на нежитлову будівлю загальною площею 118,1кв.м, розташовану за адресою – м. Дніпро, вул. Менахем-Мендл Шнеєрсона, буд. 1В, не означає виникнення у відповідача або інших осіб права власності на цей об`єкт і припинення правового режиму відповідного майна як самочинного будівництва.
Оскільки спірний об`єкт нерухомості є самочинним будівництвом, щодо цього об`єкту не виникли права і обов`язки власника.
За змістом статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування статті 391 Цивільного кодексу України, викладених у попередніх постановах та уточнених у постанові від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц, зайняття земельної ділянки особою, за якою не зареєстроване право власності на таке майно, не позбавляє власника фактичного володіння, але створює перешкоди у здійсненні ним права користування своїм майном. У таких випадках підлягає застосуванню стаття 391 Цивільного кодексу України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (негаторний позов). 
Зайняття земельних ділянок, зокрема фактичним користувачем, треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його володіння цими ділянками. Тож у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. 
Власник має право вимагати усунення перешкод у користуванні своєю власністю, зокрема земельною ділянкою, шляхом відновлення її до попереднього стану, що узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 24.02.2020 у справі №458/1046/15, висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 07.04.2020 у справі №916/2791/13, від 23.06.2020 у справі №680/214/16-ц.
Статтею 152 Земельного кодексу України унормовано, що одним із способів захисту порушеного права відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю і відшкодування завданих збитків.
Отже особа, яка використовувала земельну ділянку з порушенням прав іншої (власника земельної ділянки), повинна привести земельну ділянку у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд за власний кошт.
Оскільки відповідно до вимог чинного законодавства обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, то відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки.
Стаття 212 Земельного кодексу України визначає, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.
Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.
Оскільки нежитлова будівля загальною площею 118,1кв.м, розташована за адресою –м. Дніпро, вул. Менахем-Мендл Шнеєрсона, 1В, збудована за відсутності дозвільних документів, земельна ділянка для її будівництва не виділялась та не може бути виділена на теперішній час, з огляду на положення статей 376, 391 Цивільного кодексу України, статті 152 Земельного кодексу України, способом захисту є знесення самочинно збудованого майна.
Наявність зареєстрованого права власності, перешкоджає належному володінню, розпорядженню та користуванню майном комунальної власності, його передачі відповідальній особі з метою задоволення потреб та інтересів територіальної громади міста, у тому числі шляхом забезпечення надходження коштів до місцевого бюджету від використання майна, земельної ділянки. 
Оскільки рішення про надання спірної земельної ділянки для розміщення нежитлової будівлі загальною площею 118,1кв.м, розташованої за адресою – м. Дніпро, вул. Менахем-Мендл Шнеєрсона, 1В, місцевим органом самоврядування не приймалось, будь-яких дозвільних документів на будівництво за цією адресою компетентні органи не видавали, в експлуатацію спірні об`єкти нерухомості не приймався, вимоги прокурора про знесення самочинно збудованого нерухомого майна є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 
Відповідно до частини першої статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-ІУ (з наступними змінами та доповненнями).
Стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Із офіційним визнанням державою права власності пов`язується можливість матеріального об`єкта (майна) перебувати в цивільному обороті та судового захисту права власності на нього.
Разом з тим, сама по собі державна реєстрація не є окремою підставою набуття особою права власності, а є офіційним засвідченням державою набуття особою права власності (пункт 123 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.12.2022 у справі №914/2350/18 (914/608/20)).
Таким чином державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності.
Згідно зі статтею 5 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.
Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону.
Положеннями статті 18 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” встановлено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.
Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.
Отже, законодавець, встановлюючи презумпцію правильності зареєстрованих відомостей з реєстру для третіх осіб, визначив, що до інших правових наслідків, крім офіційного визнання і підтвердження державою відповідних юридичних фактів, застосування норм Закону “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” не призводить. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним із юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для виникнення права власності, проте не є самостійною підставою виникнення права власності.
Таким чином, системний аналіз наведених положень законодавчих актів дозволяє стверджувати, що державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності. При цьому формулювання положень статті 376 Цивільного кодексу України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, аніж ті, що встановлені цією статтею.
Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила самочинне будівництво, в силу наведених положень законодавства та положень частини 2 статті 376 Цивільного кодексу України не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного. Подібний правовий висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі №916/2791/13. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.09.2024 у справі №914/1785/22 виснувала, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним із юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності не має. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.12.2025 у справі №908/2388/21 виснувала, що за обставин, коли право власності на самочинно побудоване нерухоме майно зареєстроване за певною особою без дотримання визначеного статтею 376 Цивільного кодексу України порядку, задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на таке майно, або вимоги про скасування державної реєстрації прав, або вимоги про припинення права власності тощо у встановленому законом порядку не вирішить юридичну долю самочинно побудованого майна та не призведе до відновлення стану єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна (п.139 постанови).
При цьому в категорії справ, за обставинами яких певна особа неправомірно зареєструвала право власності на самочинно побудоване майно, неналежною є як вимога про скасування рішення (запису) про реєстрацію права власності, так і вимога про припинення права власності (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.12.2025 у справі №908/2388/21, від 15.11.2023 у справі №916/1174/22).
Таким чином усталеною є практика Великої Палати Верховного Суду, відповідно до якої у спорах про знесення об`єкта самочинного будівництва позовні вимоги про скасування рішень державного реєстратора чи скасування державної реєстрації прав, про припинення права власності тощо визнаються неналежними і такими, що не спрямовані на реальний захист прав та інтересів позивача. 
Крім того Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.12.2025 у справі №908/2388/21 виснувала, що належним способом захисту прав власника земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво, є вимога про знесення об`єкта самочинного будівництва відповідно до частини 4 статті 376 Цивільного кодексу України. Цей спосіб захисту відповідає характеру правопорушення, є таким, що встановлений законом, реально захищає та відновлює права та інтереси позивача.
Знаходження на земельній ділянці одного власника об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) іншого власника істотно обмежує права власника землі, при цьому таке обмеження є безстроковим. Так, власник землі в цьому разі не може використовувати її ані для власної забудови, ані іншим чином і не може здати цю землю в оренду будь-кому, окрім власника будівлі чи споруди. Тому державна реєстрація будівлі, споруди на чужій земельній ділянці є фактично і реєстрацією обмеження права власника землі. Відтак самочинне будівництво нерухомого майна особою, яка не є власником земельної ділянки, слід розглядати як порушення прав власника відповідної земельної ділянки (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №916/1608/18 та від 15.11.2023 у справі №916/1174/22).
Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволені позовних вимог керівника Центральної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю “Грант-Сіті” про скасування державної реєстрації права приватної власності відповідача на об`єкт нерухомого майна – будівлю, загальною площею 118,1кв.м., що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Менахем-Мендл Шнеєрсона, 1В, проведену 14.12.2022 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Балтаксою І.В. (номер відомостей про речове право 48705542) із закриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна 2615989812020.
Відповідно до ч. 7 статті 145 Господарського процесуального кодексу України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. 
Таким чином застосовані ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.02.2026 заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.
Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України “Про судовий збір” №3674-VI від 08.07.2011 (зі змінами та доповненнями) за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову - 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України “Про судовий збір” №3674-VI від 08.07.2011 (зі змінами та доповненнями) при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
При розгляді питання щодо наявності підстав для застосування коефіцієнту 0,8 суд враховує правову позицією, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №916/228/22.
Позов та заява про забезпечення позову були сформовані в системі “Електронний суд”, тому наявні підстави для застосування положень частини 3 статті 4 Закону України “Про судовий збір” №3674-VI від 08.07.2011 (зі змінами та доповненнями) при розрахунку сум судового збору.
Прокурор заявив дві немайнові вимоги та подавав заяву про вжиття заходів забезпечення позову. 
При зверненні до господарського суду був сплачений судовий збір в розмірі 5324грн80коп. за подання позовної заяви та в розмірі 1331грн20коп. за подання заяви про забезпечення позову.
На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, суд покладає на відповідача витрати прокурора зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2662грн40коп. та витрати зі сплати судового збору за подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову у розмірі 665грн60коп. 
Керуючись нормами Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України, статтями 3, 4, 13, 20, 41, 42, 73, 74, 76, 77, 78, 86, 91, 129, 178, 237, 238, 240, 241, 242 Господарського процесуального кодексу України суд,
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги керівника Центральної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю “Грант-Сіті” про: - зобов`язання відповідача усунути перешкоди позивачу у праві користування та розпорядження земельною ділянкою, розташованою за адресою: м. Дніпро, вул. Менахем-Мендл Шнеєрсона, 1В, площею 0,0127га та повернути земельну ділянку, привівши її у придатний до використання стан, шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва: будівлі, загальною площею 118,1кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2615989812020); - скасування державної реєстрації права приватної власності відповідача на об`єкт нерухомого майна – будівлю, загальною площею 118,1кв.м., що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Менахем-Мендл Шнеєрсона, 1В, проведену 14.12.2022 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Балтаксою І.В. (номер відомостей про речове право 48705542) із закриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна 2615989812020 – задовольнити частково.
Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю “Грант-Сіті” (Ідентифікаційний код 45019011; місцезнаходження: 49101, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вул. Менахем-Мендл Шнеєрсона, будинок 1В) усунути перешкоди Дніпровській міській раді (Ідентифікаційний код: 26510514; місцезнаходження: 49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 75) у праві користування та розпорядження земельною ділянкою, розташованою за адресою: м. Дніпро, вул. Менахем-Мендл Шнеєрсона, 1В, площею 0,0127га та повернути земельну ділянку, привівши її у придатний до використання стан, шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва: будівлі, загальною площею 118,1кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2615989812020). 
Відмовити у задоволенні решти позовних вимог. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Грант-Сіті” (Ідентифікаційний код 45019011; місцезнаходження: 49101, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вул. Менахем-Мендл Шнеєрсона, будинок 1В) на користь Дніпропетровської обласної прокуратури (Ідентифікаційний код 02909938; місцезнаходження: 49044, Дніпропетровська область, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 38) витрати зі сплати судового збору за подання позову у розмірі 2662грн40коп, витрати зі сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 665грн60коп. 
Видати накази після набрання рішенням суду законної сили.
У судовому засіданні 06.05.2026 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошене скорочене рішення.
Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 08.05.2026.

Суддя Р.Г. Новікова