461/3099/26
1-кп/461/459/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.05.2026 року. м. Львів.

Галицький районний суд міста Львова

у складі: 
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення: 

ОСОБА_3 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кропивницького, Кіровоградської області, українця, громадянина України, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судженого, останній раз вироком Галицького районного суду м. Львова від 30.01.2026 року за ч.2 ст.125 КК України,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України ,- 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 30 січня 2026 року приблизно о 01:40 год., знаходячись на Пр. Свободи, 5, у м. Львові, маючи умисел на вчинення хуліганства, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний, суспільно небезпечний характер вчинюваних ним дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, грубо порушуючи громадський порядок, провокував невідомих йому осіб на бійку, висловлюючись при цьому нецензурною лайкою до таких, після чого, перебуваючи на задньому сидінні службового автомобіля марки «Тойота Пріус» днз 11 3754, з надписом «Поліція» з увімкненим світловим сигнальним пристроєм, синього кольору, який знаходиться на балансі Департаменту патрульної поліції, який прибув на виклик стосовно вчинення хуліганства, з мотивів явної неповаги до суспільства та бажанням самоствердитися за рахунок приниження інших, демонструючи зверхність та зневагу до правопорядку, що супроводжувалось зневажливим ставленням до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, усвідомлюючи, що його дії відбуваються в умовах очевидності для інших людей, локтем своєї лівої руки, наніс удар по лівому склі задніх пасажирських дверей вказаного автомобіля, що призвело до його розбиття, спричинивши при цьому збитки Департаменту патрульної поліції в розмірі 12 053,80 грн.
Обвинувачений визнає свою винуватість повністю, згідний і не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку у спрощеному провадженні, тому суд, на підставі ч.2 ст. 382 КПК України, розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження. 
На підставі повного визнання своєї винуватості обвинуваченим та встановлених органом досудового розслідування обставин, об`єктивність та повнота яких обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження не оспорюється, суд вважає повністю доведеними факт скоєння та винність обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 1 ст.296 КК України, оскільки він своїми діями порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.
Обставинами, які пом`якшують покарання, судом не встановлено.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який вину у вчиненні проступку визнав, раніше судженого, востаннє 30.01.2026 роком вироком Галицького районного суду м. Львова за ч. 2 ст.125 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень,  який не виконаний, а також посередню характеристику, який на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, та вважає за необхідне визначити ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 296 КК України покарання в межах санкції інкримінованої йому статті у виді пробаційного нагляду і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особам.
Оскільки обвинуваченим ОСОБА_3 не сплачено штраф у розмірі 850 грн. за вироком Галицького районного суду м. Львова від 30.01.2026 р за ч. 2 ст.125 КК України, на підставі ч. 3 ст. 72 КК України це покарання слід виконувати самостійно.
Щодо заявленого представником потерпілого цивільного позову про стягнення 12053,80 грн. майнової шкоди, то такий підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема до обвинуваченого за шкоду, завдану його діяннями. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до частин першої-третьої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.
Суд вважає, що наведені докази винуватості обвинуваченого встановлено протиправну поведінку обвинуваченого, що стверджується матеріалами кримінального провадження, встановлено наявність шкоди – пошкодження автомобіля потерпілого з хуліганських мотивів.
Аналіз норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року в справі № 3-51гс14.
Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 з хуліганських мотивів пошкодив скло задньої лівої пасажирської дверки даного автомобіля, вартість пошкодженого скла та вартість робіт з його встановлення становить 12053, 80 грн, заподіявши позивачу «Департаменту патрульної поліції» майнову шкоду на вказану суму, а тому цивільний позов «Департаменту патрульної поліції» до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди підлягає до задоволення.
Запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку в законну силу слід залишити необраним.
Речовий доказ у справі – два DVD-R диски марки «HP», 4,7 GB, 16X,120 min слід залишити в матеріалах кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374, 376, 381-382 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 296 Кримінального кодексу України та обрати покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 59-1 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 , на строк застосування пробаційного нагляду наступні обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
-виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою;
На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання засудженому ОСОБА_3 у виді штрафу в розмірі 850 грн., призначене вироком Галицького районного суду м. Львова від 30.01.2026 року за ч. 2 ст.125 КК України, виконувати самостійно.
Цивільний позов «Департаменту патрульної поліції» до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь «Департаменту патрульної поліції» ( код ЄРДПОУ 40108646 ) 12053,80 грн матеріальної шкоди.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити необраним.
Речовий доказ по справі – два DVD-R диски марки «HP», 4,7 GB, 16X,120 min - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок суду подається до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою у цей же строк, з моменту вручення їй копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.  Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя   ОСОБА_1 .