Справа № 752/21109/25 
Провадження № 2/752/2355/26

Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України
19 травня 2026 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді - Машкевич К.В., за участю секретаря - Касаткіної А.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся з позовом і просить стягнути з відповідача 26 232, 00 грн заборгованості за кредитним договором. 
Посилається в позові на те, що 09 серпня 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем був укладений Кредитний договір № 745402323, за умовами якого йому був наданий кредит у розмірі 10 000. 00 грн. 
Договір був вчинений у формі електронного документа з використанням електронного підпису та підписаний за допомогою одноразового ідентифікатора №8Z9FD2Y5.
Після виконання Алгоритму дій споживача в телекомунікаційній системі товариства було перераховано грошові кошти на банківську карту відповідача, зазначену ним при укладенні договору.
28 листопада 2018 року між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» був укладений Договір факторингу № 28/1118-01, до якого в подальшому неодноразово укладалися додаткові угоди, в тому числі в частині терміну його дії.
05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» був укладений Договір факторингу № 05/0820-1.
04 червня 2025 року був укладений Договір факторингу № 04/06/25-Ю між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал», за яким до товариства перейшло право вимоги до відповідача за договором, укладеним з первісним кредитором.
Загальна сума заборгованості становить 26 232, 00 грн, з яких:
-10 000, 00 грн заборгованість по тілу кредиту;
-16 232, 00 грн заборгованість за процентами.
Виходячи з цього, невиконання відповідачем умов кредитного договору, просить задовольнити позов.
Позов був зареєстрований судом 28 серпня 2025 року та відповідно до статті 33 ЦПК України було визначено склад суду.
Ухвалою суду від 03 вересня 2025 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачці копію позовної заяви з додатками.
Направлені судом документи на адресу відповідачки були повернуті до суду в зв`яку з відсутністю адресата за зазначеною адресою.
Відповідно до статті 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Згідно з частиною 9 статті 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). 
Велика Палата Верховного Суду в пунктах 78 -82 постанови від 08 червня 2022 року в справі № 2-591/11 (провадження № 14-31цс21) зазначила, зокрема, що необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права). 
Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права.
За таких підстав суд вважає за необхідне в порядку аналогії закону застосувати норми статей 128 ЦПК України.
Відповідно до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Виходячи з цього, суд вважає відповідача обізнаним про наявність спору в провадженні суду та його предмет. 
Відповідно до статті 178 ЦПК України відповідачу був наданий строк для надання відзиву. 
Відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав.
З урахуванням цього суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній доказами.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов`язується надати грошові кошти/кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною 1 статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 
За змістом частини 2 статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Судом встановлено, що 09 серпня 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем був укладений Кредитний договір № 745402323.
Відповідно до пункту 1 договору відповідачу був наданий кредит у розмірі 10 000. 00 грн строком на 30 днів під 0, 52% від суми кредиту за кожний день користування кредитом.
11 вересня 2019 року була укладена Додатикова угода до договору, якою продовжено строк кредитування на 30 днів та збільшено процентну ставку до 1, 04% на день від суми кредиту.
13 жовтня 2019 року була укладена Додаткова угода до договору, якою повторно продовжено строк кредитування на 30 днів та встанвлено розмір процентів 0. 94% в день. 
Договір був укладений відповідно до вимог Закону України « Про електронну комерцію» у формі електронного документа з використанням електронного підпису та підписаний за допомогою одноразового ідентифікатора №8Z9FD2Y5.
Після виконання Алгоритму дій споживача в телекомунікаційній системі товариства грошові кошти були перераховані на банківську карту відповідача, зазначену ним при укладенні договору.
Ця обставина підтверджується інформацією АТ КБ «Приватбанк» від 20 жовтня 2025 року на запит суду.
28 листопада 2018 року між ТОВ « Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» був укладений Договір факторингу № 28/1118-01, до якого в подальшому неодноразово укладалися додаткові угоди, в тому числі в частині терміну його дії.
05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» був укладений Договір факторингу № 05/0820-1, за яким право вимоги за укладеним кредитним договором з відповідачем перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс».
04 червня 2025 року був укладений Договір факторингу № 04/06/25-Ю між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал», за яким до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором.
( а.с. 27 - 30 ; 38 - 45; 48 - 80 )
Звертаючись до суду, позивач зазначає, що загальна сума заборгованості на момент звернення до суду становить 39 230, 00 грн, яка складається з: 
-10 000, 00 грн заборгованість по тілу кредиту;
-16 232, 00 грн заборгованість за процентами.
Саме суму в розмірі 26 232, 00 грн позивач просить стягнути з відповідача.
Відповідно до частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з частинами 1, 2 статті 207 цього Кодексу правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
З матеріалів справи вбачається, що укладений з відповідачем кредитний договір відповідає вимогам закону, умови договору з боку кредитодавця виконані, грошові кошти відповідачцунадані.
В свою чергу, відповідач умови договору не виконує належним чином, в зв`язку з чим утворилася заборгованість.
Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом частини 1 статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Частиною 1 статті 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
З матеріалів справи вбачається, що умови договорів факторингу його сторонами виконані, грошові кошти набувачами прав вимоги первісному кредитору сплачені, документи на підтвердження права вимоги позивача до відповідача передані.
Враховуючи викладене вище, неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, що привело до виникнення заборгованості, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.
З матеріалів справи вбачається, що при укладенні Договору факторингу 21 січня 2020 року між ТОВ`Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ`Таліон Плюс» сума вимоги продавцем була нарахована та передана станом на день укладення договору та становила 10 000. 00 грн боргу тіла кредиту та 28 440, 00 г.рн процентів.
Сплачено покупцем 39 230, 00 грн.
( а.с. 38 - 40 )
Відповідно до пункту 4.2 договору у випадку користування кредитом понад встановлений пунктом 1.3 строк або додатковими угодами зобов`язання позичальника продовжуються на весь період фактичного користування кредитом.
При цьому, якщо процентна ставка менша ніж 1, 70% від суми кредиту, то правила нарахування процентів за процентною ставкою, визначеною пунктами 1.4-1.5 договору скасовуються з момету їх застосування і до взаємовідносин сторін застосоуються правила нарахуванн процентів у розмірі 1,70% до дня повного поверненя кредиту.
Сторони при цьому дійшли згоди, що проценти, нараховані згідно пункту 4.2 договору після закінчення строку його дії, є процентами, що нараховуються відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.
Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постановіах Великої Палати в справі № 444/9519/12 від 28 березня 2018 року та в справі № 910/4518/16 від  5 квітня 2023 року, відповідно до частини 1 статті 1048 та частини 1 статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. 
Припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. 
Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. 
Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.
З урахуванням цього, суд вважає, що умови пункту 4.2 кредитного договору щодо нарахування процентів поза межами строку дії договору (строку, на який надавалась кредит) з 10 листопада 2019 року до моменту відступлення правав вимоги за понадстрокове користування кредитом, є саме мірою відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання у розумінні частини 2 статті 625 ЦК України.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Цивільний кодекс України у статтях 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).
Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частино 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Уклавши договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.
З урахуванням викладеного, невиконання відповідачем умов договору, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими.
Відповідно до частин 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладються на відповідача.
Відповідно до частин 1, 2 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 59 Конституції закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Звертаючись до суду, позивач надав Договір №05/06/25-1 від 05 червня 2025 року про надання правової допомоги, додаткову угоду до нього та Акт приймання-передачі наданих послуг на 7 000, 00 грн.
Відповідно до частин 5, 6 статті 137 ЦПК України за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Це відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постановіВеликої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач з будь-якими заявами до суду щодо неспівмірності витрат позивача на правничу допомогу не зверталася.
Суд враховує, що справа розглядалася судом у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Враховуючи викладене вище, предмет спору сторін, що вказана категорія справ не є складною та існує чисельна усталена судова практика, що відповідно не потребує значного часу для професійного адвоката для складання позовної заяви, враховуючи її зміст, обґрунтування, викладені обставини, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, зважаючи на співмірність витрат на правову допомогу та складність даної справи, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн., підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 2000,00 грн.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір при зверненні до суду.
Керуючись статтями 3, 6, 15, 16, 512, 514, 525-526, 536, 610, 611, 626- 629, частиною 1 статті 634, 639, 1048, 1050, 1054 ЦК України, статтями 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» 26 232, 00 грн заборгованості, 2 000, 00 грн витрат на правничу допомогу та 2 422, 40 грн судового збору. 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю « Юніт Капітал», адреса: 01024, м.Київ вул. Рогнідинська, 4, літ «А», оф.10, ЄДРПОУ: 43541163.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 . 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: К.В.Машкевич