ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2026 року
м. Харків
справа № 639/3794/25
провадження № 22-ц/818/1913/26
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого - Пилипчук Н.П.,
суддів колегії – Маміної О.В., Яцини В.Б.
розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до ОСОБА_1 , третя особа: Комунальний заклад охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи», про стягнення неправомірно отриманих грошових коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 на заочне рішення Холодногірського районного суду м. Харкова від 26 серпня 2025 року, постановлене суддею Грінчук О.П.,
в с т а н о в и в:
У травні 2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому з відповідача просить стягнути неправомірно отримані грошові кошти у вигляді пенсії в розмірі 43 928.23 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що на обліку в ГУ ПФ України в Харківській обл. перебував ОСОБА_1 та отримував пенсію по інвалідності, призначену на підставі заяви від 04.10.2023 №5753, доданих документів та виписки з акта огляду міжрайонної Київської медико-соціальної експертної комісії від 18.07.2023 до довідки серії 12 ААВ №694210. 03.03.2025 від КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» надійшла довідка №18, в якій зазначено, що 24.12.2024 розширеною комісією закладу скасовано рішення Київської медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності ОСОБА_1 з 18.07.2023. Таким чином, по пенсійній справі ОСОБА_1 №204750017212 за період з 18.07.2023 по 28.02.2025 виникла сума пенсії, безпідставно отримана відповідачем, в розмірі 43 928.23 грн. Добровільно відповідач отриману суму не повертає, тому представник позивача звернувся до суду з даним позовом.
Заочним рішенням Холодногірського районного суду м. Харкова від 26 серпня 2025 року позов Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській обл. до ОСОБА_1 , третя особа: Комунальний заклад охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи», про стягнення неправомірно отриманих грошових коштів – задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській обл. неправомірну отриману пенсію в розмірі 43 928 (сорок три тисячі дев`ятсот двадцять вісім) грн. 23 коп.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській обл. судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. 
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вказує, що суд задовольняючи позовні вимоги відповідача не взяв до уваги, що законодавець покладає обов`язок саме на органи медико-соціальної експертизи повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про результати повторного огляду осіб, а також про нез`явлення їх на відповідний огляд. Вказує, що ГУ Пенсійного фонду України в Харківській області не доведено наявності в діях набувача недобросовісної поведінки, яка сприяла безпідставному нарахуванню та виплаті грошових коштів. Матеріали справи також не містять доказів рахункової помилки (актів перевірок чи службового розслідування тощо), на підставі яких можна було б відстежити шлях та причини виникнення помилки при нарахуванні пенсії та з`ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою. Органи Пенсійного фонду самостійно контролюють період, на який установлено інвалідність, та приймають відповідні рішення щодо виплат сум пенсії або ж зупинення. Вважає, що позивачем не доведено обставин щодо зловживань з боку відповідача, подання ним недостовірних даних, у зв`язку з чим підстави для стягнення сплачених сум пенсії відсутні, оскільки не встановлено ані факту недобросовісного отримання відповідачем зазначених коштів, ані наявності рахункової помилки, тому посилання позивача те, що спірні правовідносини підлягають регулюванню нормами ст.ст. 1212, 1215 ЦК України, є необґрунтованим.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1ст. 367 ЦПК України- в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки наслідком повторного переогляду стало невстановлення групи інвалідності відповідача ОСОБА_1 з дати її встановлення, тобто з 18.07.2023, рішення про її встановлення з 18.07.2023 скасовано, то за вказаний період отримана відповідачем пенсія в сумі 43 928.23 грн. є безпідставно набутим майном і свідчить про протиправність збагачення відповідача за рахунок позивача, у зв`язку з чим заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача таких коштів на підставі ст.1212 ЦК України є правомірною. Будь-яких доказів на спростування вимог сторони позивача та правомірності отримання коштів стороною відповідача суду надано не було, а тому, суд дійшов висновку, що переплата була здійснена внаслідок наданої довідки, яка вважається не правомірною та скасована.
Такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону.
Судовим розглядом встановлено, що відповідно до Виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії до довідки серії 12 ААВ №694210, ОСОБА_1 встановлена інвалідність 2 групи з 18.07.2023 до 01.08.2024, дата чергового переогляду - 18.07.2024.
З довідки голови МСЕК №18, яка надійшла до ГУ ПФ України в Харківській обл. з КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» вбачається, що 24.12.2024 розширеною комісією закладу скасовано рішення Київської медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності ОСОБА_1 з 18.07.2023. 
З відомостей електронної пенсійної справи щодо ОСОБА_1 №204750017212 вбачається, що за період з 18.07.2023 по 28.02.2025 виникла сума пенсії, безпідставно отримана відповідачем, в розмірі 43 928.23 грн.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №2000-0307-8/37049 від 10.03.2025 відповідача повідомлено про переплату пенсії та необхідність її повернення на рахунок Головного управління. Однак, відповідачем переплата пенсії не повернута.
Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Основними завданнями Пенсійного фонду України є участь у формуванні та реалізації державної політики у сфері пенсійного забезпечення та соціального страхування, забезпечення збирання та акумулювання коштів, призначених для пенсійного страхування, а також ефективне використання коштів Пенсійного фонду України, здійснення в межах своєї компетенції контрольних функцій.
Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку головні управління Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управліннях районах, містах і районах у містах.
Отже, Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області виступає органом, уповноваженим державою виконувати відповідні функції у даних правовідносинах.
Згідно зі ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності, пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Згідно ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Відповідно до п.3 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України № 64 від 21 березня 2003 року із змінами, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно достатті 50Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Отже ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено дві підстави для повернення пенсіонером сплачених йому пенсійних виплат: коли має місце зловживання з боку самого пенсіонера, який надав недостовірні дані, що впливають на призначення пенсії; або коли такі дані були наданні страхувальником.
Зловживанням є умисні протиправні дії пенсіонера, спрямовані на безпідставне отримання пенсій, або отримання пенсії у більшому, ніж визначено законом, розмірі.
Згідно зі ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.
Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першоїстатті 103 Закону №1788-ХІІє, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які йому було достовірно відомо.
Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2016 року у справі №686/26486/14-а та постановах Верховного Суду від 25 вересня 2018 року у справі №340/644/15-а та від 21 лютого 2020 року у справі №173/424/17(2-а/173/41/2017).
Отже, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити, що факт переплати пенсії, що враховуються при її обчисленні, відбувся у зв`язку із поданням пенсіонером завідомо недостовірних відомостей.
Оцінюючи докази,що свідчатьпро можливезловживання,суду слідвиходити з презумпції дійсності документів, наданих для призначення/перерахунку пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав.
Правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-91цс14 (постанова від 02 липня 2014 року) визначено, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.
Тобто, до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15-ц та постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №607/4570/17-ц зазначено, що: «правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум».
Колегія суддів зазначає, що обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у п.1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.
Разом з тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження фактів подання ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області завідомо неправдивих документів, які стали підставою для призначення пенсії, а також зловживання з боку відповідача, або його недобросовісності.
Отже, позивачем не доведено факт зловживань з боку відповідача ОСОБА_1 , його винуватості чи недобросовісності щодо надання недостовірних даних та отримання пенсії, оскільки правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються.
Отже, за відсутності рахункової помилки та зловживань з боку відповідача, стягнення надміру виплачених сум пенсії не допускається.
В пункті 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії» (постанова Верховного Суду від 05 лютого 2018 року у справі № 556/1231/17).
Встановивши відсутність двох умов, за наявності яких відповідно до вимог ст. 1215 ЦК України та ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» можливе повернення безпідставно виплаченої пенсії (рахункової помилки з боку позивача і недобросовісності/зловживання з боку відповідача), суд дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що наявні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції з ухваленням у справі нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Згідно із п. 4 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України із позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги 3633,60 грн.
Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд
Постановив
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 - задовольнити.
Заочне рішення Холодногірського районного суду м. Харкова від 26 серпня 2025 року – скасувати.
У задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до ОСОБА_1 , третя особа: Комунальний заклад охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи», про стягнення неправомірно отриманих грошових коштів – відмовити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3633,60 грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбаченихст. 389 ЦПК України.

Головуючий:       Н.П. Пилипчук

Судді:         О.В. Маміна

В.Б. Яцина