Справа №303/5030/25
2/303/1801/25

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2026 року           м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в особі головуючого-судді   Куцкір Ю.Ю.
за участю секретаря судових засідань Славич М.В.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в залі суду в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії «Хліб України» «Хлібна база №89», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: АТ «Державна акціонерна компанія «Хліб України» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії «Хліб України» «Хлібна база №89», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: АТ «Державна акціонерна компанія «Хліб України» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 
Позов мотивований тим, що відповідно до наказу Державної акціонерної компанії «Хліб України» №92-К від 04.12.2014 року ОСОБА_1 було призначено директором дочірнього підприємства ДАК «Хліб України» «Хлібна база 89» Закарпатської області з випробувальним строком на один місяць.
У подальшому наказом АТ «Державна акціонерна компанія «Хліб України» №24-к/тр від 07.12.2022 року «Про внесення змін до складу ліквідаційної комісії, затвердженого наказом ДАК «Хліб України від 16.09.2013 року №59» ОСОБА_1 було звільнено від виконання обов`язків голови ліквідаційної комісії дочірнього підприємства ДАК «Хліб України» «Хлібна база №89» 07.12.2022 року.
Як вбачається із форми ОК-5 від 30.08.2023 року виданої Пенсійним фондом України, дочірнє підприємство ДАК «Хліб України» «Хлібна база №89» припинило нарахування позивачу заробітної плати, а також нарахування та сплату єдиного соціального внеску на заробітну плату позивача, починаючи із жовтня 2022 року, що свідчить про припинення трудових відносин між позивачем та відповідачем із 01.10.2022 року в односторонньому порядку та ініціативи роботодавця. Факт звільнення позивача з роботи з посади директора підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань по дочірньому підприємству ДАК «Хліб України» «Хлібна база №89», роздрукованою з вебсайту Міністерства юстиції України в якій зазначено, що директором є Дешко М.І.
Копію наказу про звільнення позивача з посади директора дочірнього підприємства ДАК «Хліб України» «Хлібна база №89», а також її трудову книжку із записом про звільнення позивач не отримувала.
На момент подання позову достовірно з`ясувати, де саме зберігається трудова книжка позивача, останній не вдалося, оскільки при прийнятті на роботу позивач подавала третій особі, однак роботодавцем був відповідач.
Крім цього, як вбачається із форми ОК-5 від 30.08.2023 року, за період із 01.01.2015 року до 30.09.2022 року позивачу було нараховано заробітну плату у розмірі 545 258,50 грн., з якої сплачено єдиний соціальний внесок. Однак, нарахована заробітна плата жодного разу позивачу не виплачувалася, оскільки АТ «Державна акціонерна компанія «Хліб України» не виділяло кошти дочірньому підприємству ДАК «Хліб України» «Хлібна база №89» для виплати заробітної плати, а тільки для виконання податкових зобов`язань зі сплати єдиного соціального внеску із нарахованої заробітної плати.
Таким чином, заборгованість дочірнього підприємства ДАК «Хліб України» «Хлібна база №89» по заробітній платі станом на 01.10.2022 року складає 545 258,50 грн.
Також позивач зазначає, що враховуючи те, що з моменту припинення трудових відносин 01.10.2022 року, ні у подальшому вона не отримувала копію наказу про звільнення з посади директора дочірнього підприємства ДАК «Хліб України» «Хлібна база №89», відповідач зобов`язаний виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 01.10.2022 року до моменту постановлення рішення суду.
Відповідно до форми ОК-5 від 30.08.2023 року, заробітна плата за останні два місяці перед звільненням, тобто за серпень та вересень 2022 року склала по 8 280,20 грн., за кожен місяць.
Станом на момент подання позову середній заробіток за час вимушеного прогулу складає 376,37 грн. х 585 = 228 832,96 грн.
Таким чином, позивач просить суд стягнути із відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 545 258,50 грн., а також середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 228 832,96 грн. 
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.07.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі і вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Також вказаною ухвалою відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.
Цією ж ухвалою, клопотання позивача про витребування доказів було задоволено, зокрема витребувано від дочірного підприємства Державної акціонерної компанії «Хліб України» «Хлібна база №89» належним чином засвідчені копії документів: копію трудової книжки ОСОБА_1 ; копію наказу про звільнення ОСОБА_1 з посади директора дочірнього підприємства ДАК «Хліб України» «Хлібна база №89»; копії повідомлень про розміри оплати праці ОСОБА_1 із зазначенням усіх відомостей, згідно ст.30 ЗУ «Про оплату праці», за період із 01.01.2015 року по теперішній час; копії платіжних доручень чи інших розрахункових документів в підтвердження виплати заробітної плати ОСОБА_1 за період із 01.01.2015 року по теперішній час; копію особової картки працівника ОСОБА_1 за типовою формою №П-2.
У свою чергу, відповідач відзив на позовну заяву не подав, а ухвала суду в частині витребування доказів Мукачівським відділом ДВС у Мукачівському районі Закарпатської області була повернута без виконання у зв`язку з тим, що за зазначеною адресою знаходиться інше підприємство. 
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.10.2025 року здійснено перехід із розгляду даної цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом (повідомленням) сторін. 
Позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, а також просить суд позов задовольнити з підстав зазначених у ньому.
Представник відповідача дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії «Хліб України» «Хлібна база №89» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: АТ «Державна акціонерна компанія «Хліб України» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. 
Дані правовідносини регулюються нормами Конституції України, КЗпП України та ЗУ «Про оплату праці».
Так, статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до ч.1 ст.9 ЦК України положення ЦК України застосовуються до врегулювання, зокрема трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами. Таким чином, положення ЦК України мають застосовуватися субсидіарно для врегулювання трудових відносин. Такої ж за суттю позиції дотримувався і Верховний Суд України, зокрема у постанові від 11.11.2015 року у справі № 234/7936/14-ц (провадження № 6-2159цс15) та у постанові від 31.05.2017 року у справі № 759/7662/15-ц (провадження № 6-1185цс16).
Пунктом 6 ч.1 ст.3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
Законодавство України не передбачає обов`язок працівника звернутися до роботодавця з вимогою про виплату йому належних платежів при звільненні. Водночас у трудових правовідносинах працівник має діяти добросовісно, реалізуючи його права, що вимагає, зокрема ч.3 ст.13 ЦК України, не допускаючи дії, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Згідно із ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених
Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
У постанові Верховного Суду України від 06.12.2017 року у справі №6-331цс17 зроблено висновок, що в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник має право без обмежень будь-яким строком звернутись до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи здійснив роботодавець нарахування таких виплат.
Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Згідно із ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.
Зазначені положення закріплені також ст.24 ЗУ «Про оплату праці».
Згідно зі ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. При невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу настає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.02.2020 року у справі №821/1083/17 зазначила, що належними звільненому працівникові сумами необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).
Судом встановлено, що позивач до позовної заяви додав відомості про нараховання заробітної плати за період з 2015 року по 2022 рік, де зазначено, що нараховано 545 258,50 грн., а до виплати 438 933,09 грн. Водночас суд констатує, що такі дані не місять відомості хто їх надав, тобто найменування юридичної особи, прізвище працівника якого вони стосуються, а також не засвідчені у передбаченому законом порядку, тобто без підпису уповноваженої особи та печатки юридичної особи (а.с. 12).
Згідно Наказу ДАК «Хліб України» №92-к від 04.12.2014 року «Про призначенна ОСОБА_1 », з 04.12.2014 року ОСОБА_1 призначено директором дочірнього підприємства ДАК «Хліб України» «Хлібна база №89» Закарпатської області з випробувальним строком один місяць (а.с. 14).
Відповідно до Наказу ДАК «Хліб України» №24-к/тр від 07.12.2022 року «Про внесення змін до складу ліквідаційної комісії, затвердженого наказом ДАК «Хліб України від 16.09.2013 р.№59», звільнено ОСОБА_1 від виконання обов`язків голови ліквідаційної комісії дочірнього підприємства ДАК «Хліб України» «Хлібна база №89» 07.12.2022 року (а.с. 15).
Із Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Форма ОК-5, вбачається відомості застрахованої особи ОСОБА_1 , за звітні роки з 2007 року по 2023 рік, згідно яких ОСОБА_1 було за вказані періоди нараховування заробітної плати, з яких відраховувалися страхові внески (а.с. 16-20).  Відповідно до ч.3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Частиною 1 ст.76, ч.1, 2 ст.77, ст.ст.79 і 80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.  Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
У свою чергу, ст.95 ЦПК України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".
Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Аналізуючи вищезазначені норми процесуального права, суд приходить до висновку, що надані позивачем копії документів до позовної заяви, не відповідають вимогам ст.95 ЦПК України, оскільки на них не зазначено про наявність у позивача або іншої особи оригіналу письмового доказу. 
Водночас, суд критично ставиться до доданих до позовної заяви документів і ставить їх під сумнів, оскільки невідоме джерело їх походження, оскільки на них відсутні необхідні реквізити, тобто відсутні відомості хто їх видав, кому, коли (дата), уповноважені особи та дата реєстрації їх. Крім цього, із Реєстру застрахованих осіб вбачається, що позивачу ОСОБА_1 нараховувалася заробітна плата і сплачувалися страхові внески. 
Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивач не подав до суду належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених своїх вимог, а тому у задоволенні позову слід відмовити саме з підстав недоведеністю заявлених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 115, 116, 233 КЗпП України, ст.24 ЗУ «Про оплату праці», ст.ст. 4, 12, 13, 76, 77, 79, 80, 81, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

РІШИВ:

У задоволенні позову позивача ОСОБА_1 про стягнення із дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії «Хліб України» «Хлібна база №89» (код ЄДРПОУ 05480507, індекс 89656, с.Горонда, вул.Елеваторна, 9, Мукачівський район, Закарпатська область) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) заборгованість по заробітній платі у розмірі 545 258,50 гривень з утриманням з цієї суми податку на доходи фізичних осіб, військового збору та інших обов`язкових платежів, а також стягнення із дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії «Хліб України» «Хлібна база №89» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 228 832,96 гривень з утриманням з цієї суми податку на доходи фізичних осіб, військового збору та інших обов`язкових платежів – відмовити. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його підписання. 
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання. 
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач: дочірнє підприємство Державної акціонерної компанії «Хліб України» «Хлібна база №89», код ЄДРПОУ 05480507, місце знаходження: с.Горонда, вул.Елеваторна, буд.9, Мукачівський район, Закарпатська область.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: АТ «Державна акціонерна компанія «Хліб України», код ЄДРПОУ 20047943, місцезнаходження: 01601, м.Київ, вул.Саксаганського, буд.1.
Повний текст рішення складений 28.05.2026 року. 

Головуючий           Ю.Ю. Куцкір