Справа № 361/15001/25 
Провадження № 2/355/905/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року Баришівський районний суд Київської області
у склад: головуючого-судді Чехова С.І.
за участю секретаря Котенко Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Баришівка за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» Паладич Аліни Олександрівни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся представник позивача ТОВ «СВЕА Фінанс» Паладич А.О. з позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Свеа Фінанс» заборгованість за договором № 1973618 від 30 травня 2021 року у розмірі 20753,60 гривень, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень під час подачі позовної заяви до суду.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (первісний кредитор) та ОСОБА_2 було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1973618 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».
30 травня 2021 року позичальник, після ознайомлення з пропозицією укласти електронний договір (офертою) у формі договору, який містить усі істотні умови, і маючи технічну можливість відмовитися від підписання договору, виразила однозначну згоду із умовами договору шляхом натискання відповідної кнопки в ІТС Первісного кредитора. Зі своєї сторони ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» направило 30 травня 2021 року 12:49:55 ОСОБА_2 через телекомунікаційну систему на номер телефону НОМЕР_1 (що було зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті) одноразовий ідентифікатор Е568, котрий в свою чергу відповідачем 30 травня 2021 року 12:57:04 введено/відправлено первісному кредитору у відповідному розділі ІТС, чим вона прийняла (акцептувала) пропозицію (оферту) щодо укладання договору № 1973618, на умовах, визначених офертою. Таким чином, 30 травня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_2 було укладено договір № 1973618 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».
ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № НОМЕР_2 , яку позичальник вказав при оформленні кредиту. Відповідач виконувала взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, не здійснивши передбачені договором платежі вчасно , що спричинило виникнення простроченої заборгованості.
08 лютого 2022 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (нині Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», новий кредитор) було укладено договір факторингу № 1-08022022, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу № 1-08022022 від 08 лютого 2022 року, заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором № 1973618 складає: 20753,60 гривень.
Заборгованість за договором № 1973618 від 30 травня 2021 року становить: заборгованість за сумою кредиту - 6800,00 гривень; заборгованість по відсотках - 13953,60 гривень; пеня, штраф - 0,00 гривень; комісія - 0,00 гривень; загальна заборгованість - 20753,60 гривень.
Представник позивача до судового засідання не з`явився, однак повідомив суд про можливість розгляду справи за його відсутністю. У разі неявки у судове засідання належним чином повідомленого відповідача провести заочний розгляд справи без участі представника позивача та ухвалити заочне рішення.
Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, була належно повідомлена про час, місце розгляду справи 22 квітня 2026 року на 09 годину 15 хвилин, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про одержання ОСОБА_1 08 квітня 2026 року судової повістки, копії ухвали про відкриття провадження у справі. Причину неявки не повідомила, яку слід вважати неповажною. Відзиву стосовно заявлених позовних вимог надано не було.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З таких підстав суд вирішив розглядати справу заочно.
Дослідивши матеріали справи у повному обсязі суд приходить до думки про можливе задоволення позовних вимог з таких підстав, а саме:
Відповідно до положень ч.1 ст. 2 ЦПК України слід, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Згідно з положеннями ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
На підставі ч. 1, ч. 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Судом досліджено матеріали справи у повному обсязі, а саме:
Суд дослідив Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (нова редакція) (а.с. 33-43).
Як слід з відповіді, наданої ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області на запит суду щодо відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 21 травня 2021 року змінила прізвище на « ОСОБА_3 » (а.с. 99-100).
Копію договору № 1973618 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 30 травня 2021 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_2 , згідно з п. 1.1-1.4 якого укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до Особистого кабінету. При цьому клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства. 1.2. На умовах, встановлених договором, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Тип кредиту - кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 6800,00 гривень. 1.3. Строк кредиту 18 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до цього договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору. 1.4. Тип процентної ставки - фіксована. 1.4.1. Стандартна процента ставка становить 1,90% в день та застосовується:- у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою клієнта, відповідно до п. 4.1 договору; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.2 договору. 1.4.2. Знижена процентна ставка становить 0,76% в день та застосовується відповідно до умов, викладених у п. 1.4 означеного договору.
Як слід з п. 1.5. -1.6. договору № 1973618 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 30 травня 2021 року, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: 1.5.1. за стандартною ставкою 38852,66% річних. 1.5.2. за зниженою ставкою 1246,32% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: 1.6.1.за стандартною ставкою 9125,60 гривень. 1.6.2. за зниженою ставкою 7730,24 гривень. Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е568 Діяманштейн Л.О. 30 травня 2021 року 12:55:04 (а.с. 13-25).
Відповідно до п. 2.1 договору № 1973618, кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_2 або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту.
Крім того, до позовної заяви долучено копію додатку № 1 до договору № 1973618 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 30 травня 2021 року - Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 31).
Копію паспорта споживчого кредиту - інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), з якого слід, що відповідач ознайомилася з основними умовами кредитування з урахуванням побажань споживача, інформації щодо реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядком повернення кредиту (а.с. 27-30).
Згідно з копією листа за підписом Генерального директора ТОВ «Універсальні платіжні рішення» Є. Веліканова від 04 березня 2024 року № 24390-0403, відповідно до укладеного між ТОВ «УПР» та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» договору на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12 березня 2019 року, 30 травня 2021 року було успішно перераховано кошти на суму 6800,00 гривень на платіжну картку маска картки НОМЕР_3 , номер транзакції в системі iPay - 91598923, призначення платежу: зарахування 6800 гривень на карту НОМЕР_3 (а.с. 51).
Копію розрахунку заборгованості за договором № 1973618 від 30 травня 2021 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 08 лютого 2023 року, позичальник: ОСОБА_2 , складеного первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна», відповідно до якого загальна сума заборгованості становить: 20753,60 гривень, з яких: 6800,00 гривень - тіло кредиту; 13953,60 гривень - проценти за користування кредитом (а.с. 45-49).
Копію договору факторингу № 1-08022022 від 08 лютого 2022 року, укладеного між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (новий кредитор) (як слід з копії рішення єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» від 25 березня 2024 року змінено назву (найменування) Товариства - повну українською мовою з «Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на «Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (а.с. 65-66), за п.п. 2.1-2.2 якого новий кредитор передає грошові кошти в розпорядження первісному кредитору (сума фінансування) за плату, а первісний кредитор відступає новому кредитору права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами. Загальний розмір заборгованостей боржників, права вимоги до яких відступаються (перелік заборгованості) станом на дату укладення цього договору складає 61 476 704 гривень. Розмір заборгованості кожного з боржників зазначається в реєстрі боржників, який складається сторонами в паперовому та електронному вигляді за формою, що наведена у додатку № 1 до цього договору (а.с. 53-56).
Як слід з копії реєстру боржників № 1 до договору факторингу № 1-08022022 від 08 лютого 2022 року новий кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» та клієнт - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на виконання умов договору факторингу підписали означений реєстр боржників № 1 (а.с. 59-61).
Копію реєстру боржників № 1 до договору факторингу № 1-08022022 від 08 лютого 2022 року, з якої слід, що під номером 3248 знаходиться відповідач ОСОБА_2 , номер кредитного договору: 1973618, загальна сума заборгованості: 20753,60 гривень, з яких: сума основного боргу: 6800,00 гривень; сума нарахованих процентів: 13953,60 гривень, кількість днів прострочення виконання зобов`язань: 235 (а.с. 63).
Копію платіжної інструкції за номером 8368 від 09 лютого 2022 року, з якої слід, що ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» перерахувало ТОВ ««ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 1958855,44 гривень як оплату фінансування згідно договору факторингу № 1-08022022 від 08 лютого 2022 року.(а.с. 57)
Судом досліджений Статут ТОВ «СВЕА Фінанс».(а.с. 69-83)
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Як слід з ч. 1 ст. 207 ЦК України , що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Згідно п.п .5, 6, 7 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» слід, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.)
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів.
Аналогічною правовою позицією є Постанова Верховного Суду №61-20799св19 у справі №561/77/19 від 16 грудня 2020 року щодо належності та законності підписання кредитних договорів за допомогою одноразового ідентифікатора та висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
З викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Сторона позивача уклала договір факторингу з кредитором відповідача ОСОБА_1 , на підставі якого новий кредитор передає грошові кошти в розпорядження первісному кредитору (сума фінансування) за плату, а первісний кредитор відступає новому кредитору права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами.
Як слід за ст. 1077 ЦК України, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
За ст. 1078 ЦК України слід, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 512 ЦК України слід, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);2) правонаступництва;3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
З ст. 514 ЦК України слід, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).
За положеннями частини 1 статті 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Статтею 1052 даного Кодексу передбачено, що у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
За ст. 1082 ЦК України слід, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Згідно правової позиції Верховного Суду України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «….боржник який не отримав повідомлення про передачу права вимоги інший особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору…..неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».
Отже, як було встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 , уклавши договір № 1973618 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 30 травня 2021 року, отримала кредитні кошти у сумі 6800,00 гривень, однак порушуючи свої зобов`язання не повернула їх, а також проценти за користуванняя кредитними коштами у сумі 13953,60 гривень, всього: 20753,60 гривень. Сторона позивача, уклавши договір факторингу з первісним кредитором відповідача ОСОБА_1 , набула право вимоги до відповідача за означеним кредитним договором. Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, слід, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, сплачений судовий збір стороною позивача повинен бути стягнутий зі сторони відповідача, оскільки позовні вимоги позивача були задоволені.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2 ,4, 12, 13, 81, 89, 128, 141, 223, 229, 263-265, 280 ЦПК України, ст.ст.6, 205, 207, 512, 514, 526, 625, 626, 628, 638, 639, 1048,1050,1052,1054, 1077, 1078, 1082 ЦК України,-

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» Паладич Аліни Олександрівни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ; адрес: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс»(код ЄДРОПУ37616221, місцезнаходження: 04070, місто Київ, вулиця Іллінська, будинок 8) заборгованість за договором №1973618 від 30 травня 2021 року у розмірі 20753 (двадцять тисяч сімсот п`ятдесят три) гривень 60 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ; адрес: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс»(код ЄДРОПУ37616221, місцезнаходження: 04070, місто Київ, вулиця Іллінська, будинок 8) понесені судові витрати під час сплати судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривень 40 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити рішення в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом 30 днів, з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 24 квітня 2026 року.

Суддя Баришівського
районного суду       С. І. Чехов