441/2225/24 2/441/36/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и

27.04.2026 Городоцький районний суд Львівської області у складі:
головуючого - судді Ференц О.І.,
за участю секретаря судового засідання - Пеленської Х.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок Львівської області цивільну справу за позовом Городоцької міської ради Львівської області до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом демонтажу огорожі, бетонного покриття, басейну та господарських будівель і споруд, повернення її за належністю Городоцькій міській раді у придатному для використання стані

в с т а н о в и в:

Представник Городоцької міської ради Львівської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та просить зобов`язати відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку комунальної власності орієнтовною площею 0.12 га, що розташована навпроти земельної ділянки ОСОБА_1 , право на яку посвідчена Державним актом на право власності на землю серії ІІ-ЛВ № 044630 від 11.07.1995 № 148, шляхом демонтажу огорожі, бетонного покриття, басейну та господарських будівель і споруд, що на ній розташовані, та повернути цю земельну ділянку за належністю Городоцькій міській раді у придатному для використання стані. Позов мотивований тим, що при здійсненні самоврядного контролю за використанням та охороною земель, додержання земельного та природоохоронного законодавства на території Городоцької міської ради 14.02.2023, 03.07.2024 та 03.09.2024 року було обстежено земельну ділянку, яка межує із земельною ділянкою ОСОБА_2 площею 0.12 га з кадастровим номером 4620910100:29:005:0116 на АДРЕСА_1 , цільове призначення: для індивідуального садівництва, та земельною ділянкою ОСОБА_1 площею 0.10 га. Межі земельної ділянки відповідача в натурі (на місцевості) не винесені, межові знаки на місці не виявлені. Згідно опису меж земельної ділянки ОСОБА_1 довжина зовнішньої межі земельної ділянки зі сторони АДРЕСА_1 повинна становити 48 м, проте в ході замірів виявлено, що огорожа домоволодіння, господарські будівлі і споруди ОСОБА_1 по зовнішніх межах його земельної ділянки зі сторони АДРЕСА_1 охоплюють земельну ділянку, яка межує із землею загального користування по АДРЕСА_1 і ділянкою ОСОБА_2 від орієнтовної крайньої точки межі ділянки ОСОБА_1 на понад 50 м в довжину. Земля, яка обстежувалася, обгороджена огорожею, що огороджує і земельну ділянку відповідача, на ній наявні елементи благоустрою – бетонне покриття, басейн, господарські будівлі і споруди. Ширина ділянки візуально співмірна із шириною земельної ділянки ОСОБА_1 . Встановлене не місці свідчить про самовільне зайняття землі орієнтовною площею 0.12 га (довжина 50 м та ширина 24 м) ОСОБА_1 . Листом-вимогою Городоцької міської ради № 1645/03-24 від 09.07.2024 запропоновано ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та привести її у попередній стан до 19.07.2024, однак така вимога до сьогодні не виконана. 
Згідно поданого відповідачем відзиву на позов не визнає позовні вимоги Городоцької міської ради Львівської області, оскільки позивачем не долучено до позовної заяви жодного документа, який би підтверджував право комунальної власності на спірну землю, остання не є сформованою у відповідності до вимог ЗК України, Закону України «Про Державний земельний кадастр» та Закону України «Про землеустрій», а отже не може бути об”єктом речового права та предметом негаторного позову. Реальне місцезнаходження земельної ділянки на земній поверхні можливе лише за умови визначення її координат згідно вимог вищевказаних законів, а в матеріалах справи такі відсутні, відтак визначити її точне місце розташування, межування із суміжними землекористувачами та належність її до земель територіальної громади неможливо. Також в матеріалах справи відсутні будь-які докази права власності чи будь-якої іншої приналежності елементів благоустрою і споруд саме йому. Визначення відповідачів, предмета і підстав позову є правом позивача, разом із тим встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов”язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. 
Як зазначено у поданій представником позивача відповіді на відзив, наведені у відзиві вимоги вважають необґрунтованими, оскільки згідно з ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської )економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. За змістом ч.2 ст.60 Закону України від 21.05.1997 «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції, чинній на 21.05.1997) підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом. У п.10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 21.05.1997 «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що з набранням чинності цим Законом майно, яке до прийняття Конституції України у встановленому законодавством порядку передане державою до комунальної власності адміністративно-територіальних одиниць та набуте ними на інших законних підставах, крім майна, що відчужене у встановленому законом порядку, є комунальною власністю відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст. Із введенням в дію 01.01.2002 нового ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності, про що зазначено у ч.2 ст.83 ЗК України. Тобто усі землі у межах населеного пункту вважаються такими, що із 01.01.2022 перебувають у комунальній власності, крім земель, належність яких державі або приватним власникам зафіксована у ЗК України. Відсутність державної реєстрації спірної земельної ділянки не впливає на обставини виникнення права комунальної власності на неї. Крім цього, законодавством не передбачено обов`язкового порядку формування земельних ділянок комунальної власності і навіть якщо земельна ділянка не сформована вона автоматично є землею комунальної власності незалежно від місця її розташування. 14.02.2023, 03.07.2024 та 03.09.2024 у ході здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель, додержання земельного та природоохоронного законодавства на території Городоцької міської ради було обстежено земельну ділянку, яка межує із земельною ділянкою ОСОБА_2 площею 0.12 га з кадастровим номером 4620910100:29:005:0116 на АДРЕСА_1 , цільове призначення: для індивідуального садівництва, та земельною ділянкою ОСОБА_1 площею 0.10 га. Актами обстеження встановлено, що ОСОБА_1 здійснено самовільне зайняття земельної ділянки орієнтовною площею 0.12 га (довжина 50 м, ширина 24 м), ця земельна ділянка обгороджена тією ж огорожею, що й земельна ділянка ОСОБА_1 , на ній наявні елементи благоустрою, бетонне покриття, басейн, господарські будівлі і споруди. Факт самовільного зайняття ОСОБА_1 земельної ділянки підтверджується і заявами сусіда ОСОБА_3 до Львівської обласної прокуратури, Державної екологічної інспекції України у Львівській області, Городоцької міської ради Львівської області, а також топографо-геодезичним зніманням, розробленим ФОП ОСОБА_4 в 2023 році, яке було надано відповідачем і де він значиться як землекористувач. На цьому зніманні також позначено безпосереднє розміщення озера і басейну, дата – 16.02.2023, ініціали і підпис ОСОБА_1 в отриманні акта комісійного обстеження земельних ділянок від 14.02.2023. Крім цього ОСОБА_1 звертався до Городоцької міської ради із заявою про надання йому дозволу на виділення саме цієї земельної ділянки для садівництва, однак бажане місце розташування земельної ділянки не відповідало Генеральному плану території, тому не було можливості виділити цю ділянку відповідачу. Подані міською радою докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми, створені у відповідності, на виконання та в межах повноважень, якими наділені органи місцевого самоврядування Конституцією України, Законом України «Про місцеве самоврядування» та іншими чинними нормативно-правовими актами. Просять позов задоволити.
14.04.2025 на адресу суду надійшло заперечення на відповідь на відзив представника відповідача, згідно з яким з графічних матеріалів, долучених позивачем, неможливо встановити однозначно, чи входить спірна земельна ділянка до відповідного населеного пункту м. Городок, а відтак, з огляду на відсутність витягу з технічної документації із встановлення меж населеного пункту м. Городок, не підтверджено фактичне перебування спірної земельної ділянки у комунальній власності. 
Представник позивача - Педько М.Б., в судовому засіданні вимоги позову підтримала та пояснила, що представники Городоцької міської ради Львівської області тричі проводили обстеження спірної земельної ділянки, усі докази у справі підтверджують, що саме відповідач захопив цю земельну ділянку, обгородивши її одним масивом із належною йому земельною ділянкою. Спірна земельна ділянка належить до комунальної власності, за функціональним призначенням не можу бути призначена для садівництва, у зв`язку з цим ОСОБА_1 було відмовлено у її відведенні для цих цілей. Склад комісії, яка проводила обстеження цієї земельної ділянки, затверджений на сесії Городоцької міської ради, самоврядний контроль за використанням земель комунальної власності здійснювала власне ця комісія. До Городоцької міської ради Львівської області надійшло звернення сусіда ОСОБА_1 – ОСОБА_3 , про захоплення землі відповідачем, на яке вони відреагували і провели відповідне обстеження. Не погоджується з твердженнями представника відповідача про те, що спірна земельна ділянка несформована, відтак не може бути об`єктом негаторного позову, оскільки земельна ділянка формується під час її виділення особі. Відсутність чітко встановлених меж цієї земельної ділянки не свідчить про те, що вона не належить до комунальної власності, оскільки питання про її виділення будь кому станом на сьогодні не приймалося, вона не є сформованою як цілісний об`єкт речових прав. 
Представник відповідача - адвокат Рудницький Ю.І., в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, вказавши на те, що в жодному документі не встановлено повноважень комісії, яка здійснювала обстеження спірної земельної ділянки, поза тим у такій комісії не було представника відділу Держгеокадастру у Львівській області. Поза тим представником позивача не перевірялося, чи оформлене право власності за кимось на будівлі, які знаходяться на спірній земельній ділянці. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на недоведеність таких. 
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази у справі, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є одноосібним власником земельної ділянки площею 0.10 га для обслуговування житлового будинку на АДРЕСА_1 (а.с. 15).
Згідно акту комісійного обстеження земельних ділянок комісії Городоцької міської ради Львівської області щодо здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель, додержання земельного та природоохоронного законодавства на території Городоцької міської ради від 14.02.2023 комісією проведено заміри зовнішніх меж земельної ділянки ОСОБА_1 згідно опису меж вказаної ділянки від А до Б – землі загального користування по АДРЕСА_2 – Галицька без безпосереднього доступу на територію домоволодіння і земельної ділянки ОСОБА_1 по встановленій огорожі земельної ділянки із застосуванням стрічкового метра, межі земельної ділянки ОСОБА_1 в натурі (на місцевості) не винесені, межові знаки на місці не виявлені. Так, відповідно до Державного акту на право власності на землю ІІ-ЛВ № 044630 від 11.07.1995 № 148, згідно опису меж земельної ділянки, довжина зовнішньої межі земельної ділянки зі сторони АДРЕСА_1 повинна становити 48 м, проте в ході замірів встановлено, що огорожа домоволодіння, господарські будівлі і споруди ОСОБА_1 по зовнішніх межах його земельної ділянки зі сторони АДРЕСА_1 охоплюють земельну ділянку, яка межує із землею загального користування по АДРЕСА_1 і ділянкою ОСОБА_2 від орієнтовної крайньої точки межі ділянки ОСОБА_1 на понад 50 м в довжину. Земля, яка обстежувалася, обгороджена огорожею, що огороджує і земельну ділянку ОСОБА_1 , на ній наявні елементи благоустрою, господарські будівлі і споруди. Ширина ділянки візуально співмірна із шириною ділянки ОСОБА_1 , заміри по ширині ділянки зі сторони зовнішніх меж від Б до В – землі ССГ «Зоря» (землі загального користування), не проводилися у зв`язку з відсутністю доступу до таких меж ділянки (захаращення, встановлена огорожа). Встановлене на місці має ознаки самовільного зайняття землі, яка межує із земельною ділянкою площею 0.12 га з кадастровим номером 4620910100:29:005:0116 ( АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 ) і межує із земельною ділянкою площею 0.10 га , яка перебуває у власності ОСОБА_1 на підставі Державного акту ІІ-ЛВ № 044630 від 11.07.1995 № 148, згідно опису меж вищевказаної земельної ділянки: від А до Б – землі загального користування, від Б до В – землі ССГ «Зоря», від В до А - землі ОСОБА_5 , що зокрема підтверджується фактичним її використанням за відсутності рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу такої землі у власність чи користування, а також відсутності вчиненого правочину щодо такої землі (а.с. 8-9).
Аналогічні обставини та факти зазначені у Актах комісійного обстеження земельних ділянок Городоцької міської ради від 03.07.2024 та 03.09.2024, додатково у Акті від 03.09.2024 рекомендовано міському голові звернутися із позовом до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки орієнтовною площею 0.12 га шляхом демонтажу огорожі, бетонного покриття, басейну та господарських будівель і споруд, що на такій розташовані, та повернення її за належністю Городоцькій міській раді у придатному для подальшого використання стані (а.с. 10-13).
09.07.2024 Городоцька міська рада Львівської області надіслала ОСОБА_1 лист № 1645/03-24 із вимогою звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом демонтажу огорожі, будівель і споруд і привести її у придатний для використання стан до 19.07.2024 (а.с.14).
Топографо-геодезичним зніманням спірної земельної ділянки підтверджується, що вона розташована в межах населеного пункту м. Городок Львівської області, навпроти земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 для обслуговування житлового будинку на АДРЕСА_1 і є частково суміжною до земельної ділянки ОСОБА_2 кадастровий номер 4620910100:29:005:0116 (а.с.62, 90). 
Згідно ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосфера, повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.
Відповідно до ст. 12 ЗК України розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності віднесено до компетенції органів місцевого самоврядування.
Згідно із п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин віднесено виключно до компетенції міських рад.
Статтею 116 Земельного кодексу України унормовано, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної чи комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.
Згідно ч. 1 ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.
За відсутності рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність або в користування, юридична особа або фізична особа не має права використовувати земельну ділянку державної або комунальної форми власності (абзац третій п.2.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" №6 від 17.05.2011р.).
Відповідно до положень ст. 90 ЗК України власники земельних ділянок мають право, зокрема, самостійно господарювати на землі. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.
Частиною 2 ст. 152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Такий захист здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, а також відшкодування заподіяних збитків.
Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Пунктом б. ч.1 ст.211 та ст. 212 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства, зокрема за самовільне зайняття земельних ділянок. Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.
Правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням і охороною земель визначені Законом України "Про державний контроль за використанням та охороною земель". Згідно зі статтею 1 вказаного Закону самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.
Враховуючи те, що у відповідача відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку орієнтовною площею 0.12 га, що прилягає до належної йому на підставі Державного акту на право власності на землю ІІ-ЛВ № 044630 від 11.07.1995 земельної ділянки, що за адресою АДРЕСА_1 , що фактично підтверджує факт самовільного зайняття земельної ділянки, наявність доказів про те, що огорожа, бетонне покриття, басейн та господарські будівлі і споруди встановлено саме відповідачем як користувачем такої спірної земельної ділянки, а також те, що такими діями порушено як вимоги закону, так і права та законні інтереси як територіальної громади міста в цілому, так і окремих мешканців міста, а позивач уповноважений на захист таких інтересів, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог Городоцької міської ради Львівської області.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, відтак з відповідача слід стягнути такі в користь Городоцької міської ради Львівської області.
Керуючись ст. 247, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.
Зобов”язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , звільнити самовільно зайняту земельну ділянку комунальної власності орієнтовною площею 0.12 га, що розташована навпроти належної йому земельної ділянки, право на яку посвідчено Державним актом на право власності на землю серії ІІ-ЛВ № 044630 від 11.07.1995 № 148, шляхом демонтажу огорожі, бетонного покриття, басейну та господарських будівель і споруд, що на ній розташовані, та повернути цю земельну ділянку за належністю Городоцькій міській раді у придатному для використання стані. 
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в користь Городоцької міської ради Львівської області (код ЄДРПОУ 26269892, м. Городок, м-н Гайдамаків, 6 Львівського району Львівської області) 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень сплаченого судового збору.
Рішення може бути оскаржене учасниками розгляду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
У разі, якщо рішення не було вручено в день його проголошення, пропущений строк може бути поновлено, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.
Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.

Головуючий О.І. Ференц