Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
Справа № 126/38/26
Провадження № 2/126/745/2026
"30" квітня 2026 р. 
м. Бершадь
Бершадський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді Губко В. І. 
секретар Бурлака А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах дитини-сироти ОСОБА_2 до Бершадської міської ради про визнання права на приватизацію житла та права приватної власності на квартиру, 
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах дитини-сироти ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до Бершадської міської ради про визнання права на приватизацію житла та права приватної власності на квартиру, в якому просить визнати за нею та неповнолітньою ОСОБА_2 право на приватизацію житла та визнати право приватної спільної часткової власності в рівних частинах 3-х кімнатної квартири, загальною площею 72,5 кв.м, житловою площею 44,2 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.01.1992 вона отримала ордер № 3 про право вселення сім`ї з чотирьох чоловік на право зайняття житлового приміщення, житловою площею 42,75 кв.м в 3-х кімнатну квартиру, ізольовану, за адресою: АДРЕСА_1 . Ордер видано на підставі рішення № 2 райвиконкому та згідно рішення райвиконкому від 17.01.1992 "Про розподіл квартир в новозбудованому 40-квартирному будинку". Вона, її чоловік ОСОБА_3 , з яким вони проживали в незареєстрованому шлюбі (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), її син ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та дочка ОСОБА_5 (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ) до дня смерті постійно проживали та належним чином були зареєстровані за зазначеною адресою. У даний час з нею проживає її малолітня внучка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , якій рішеннями виконкому Бершадської міської ради №№ 243, 244 від 27.08.2024 надано статус дитини-сироти та вона призначена її опікуном. Згідно витягу з реєстру територіальної громади - 14.06.2018 дата реєстрації місця проживання дитини зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 . Починаючи з 2024 року після смерті дочки вона неодноразово зверталася з заявами до Бершадської міської ради щодо передачі їй у приватну власність квартири за адресою: АДРЕСА_1 , згідно Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". На її звернення 15.10.2024 № 01-15/2210 Бершадська міська рада відмовила їй в приватизації квартири з тієї причини, що даний багатоквартирний житловий будинок списаний з балансу Бершадської міської ради, а тому вона не є власником житлового будинку АДРЕСА_2 і не має повноважень приймати рішення про передачу у приватну власність житлового приміщення за вказаною адресою. Однак, відповідно до рішення Бершадської міської ради від 29.11.2019 за № 482 "Про списання з балансу багатоквартирних будинків" зазначено, що у разі, коли у списаному з балансу багатоквартирному будинку комісією встановлено наявність окремих квартир та/або не житлових приміщень, які не перебувають у приватній власності та право державної чи комунальної власності на яких не зареєстровані, перелік таких квартир та/або не житлових приміщень подається комісією до виконавчого комітету міської ради для підготовки проекту рішення про прийняття їх на баланс Бершадської міської ради. Тому вважає, що відмова у приватизації та про передачу їй у приватну власність житлового приміщення за вказаною адресою є безпідставною. Раніше у зв`язку з важкими сімейними обставинами, що склалися у неї, вона не мала можливості вирішити питання про приватизацію квартири. Вона з 1992 року на законних підставах зареєстрована в даному житловому приміщення і протягом тривалого часу правомірно користується ним та проживає в ньому на умовах договору житлового найму, тому для захисту свого та дитини-сироти конституційного права на житло і визнання права на приватизацію квартири та права приватної власності на квартиру, в якій вона постійно проживає разом з неповнолітньою дитиною ОСОБА_2 , яка зареєстрована за місцем проживання в даній квартирі 14.06.2018, вона змушена звернутись до суду з даним позовом. 
Представник відповідача Бершадської міської ради - Скакун С.В. надала відзив на позовну заяву, відповідно до якого на звернення позивачки № 270/01-15 від 04.10.2025 Бершадська міська рада (відповідач) у листі № 01-15/2210 від 15.10.2024 повідомила про те, що згідно рішення 41 сесії 7 скликання Бершадської міської ради № 482 від 29.11.2019 багатоквартирний житловий будинок, у якому розташовані приміщення приватної та іншої форми власності за адресою: АДРЕСА_2 списаний з балансу Бершадської міської ради. Тому Бершадська міська рада не є власником багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 та не має повноважень приймати рішення про приватизацію житлового приміщення за вказаною адресою. Таким чином, звернувшись до відповідача з вимогою приватизації квартири, позивачем обрано неефективний спосіб реалізації свого права, оскільки Бершадська міська рада не є балансоутримувачем спірної квартири, не має жодних повноважень та не може розпоряджатися нею. В противному випадку, взявши на баланс спірну квартиру, в подальшому позивачка хоч і матиме переважне право на її приватизацію, однак в повній мірі не зможе скористатися своїм правом, оскільки відповідно до виданого їй ордеру № 3 вона має право лише на частину цієї квартири. Таким чином, з огляду на зазначене, позивачка не має права приватизувати всю квартиру, оскільки не надала жодних доказів про те, що особи, які мали право на свої частки в приватизації розпочали процес приватизації. Щодо вимоги позивачки про визнання за неповнолітньою ОСОБА_2 права приватизації та права приватної спільної часткової власності, зазначає те, що являючись дочкою особи, яка мала право на частку приватизації, вона могла б успадкувати лише право на завершення приватизації, проте, застосовуючи ст. 1218 ЦК України аналогічно звертає увагу на те, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, а тому враховуючи висновки Верховного Суду України, тільки у разі коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири до спадкоємців переходить право на завершення приватизації після останнього. А також варто зазначити, що з 1992 року позивачка зволікала з приватизацією квартири, на яку має право. Просить провести розгляд цивільної справи за наявними в матеріалах справи документами та за відсутності відповідача - Бершадської міської ради.
Позивачка ОСОБА_1 надала заяву, в якій позов підтримує, просить розглянути справу в її відсутність.
Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 
Як передбачено ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.
У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 та її батьками є ОСОБА_6 (батько) та ОСОБА_7 (мати), що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 , що видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції.
Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 ОСОБА_7 19.10.2013 зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище " ОСОБА_9 ".
Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , 06.05.2014 шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 було розірвано. 
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_11 та неповнолітня ОСОБА_2 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягами з реєстру територіальної громади № 2025/018884174 від 17.12.2025, № 2024/010792063 від 09.09.2024.
20.01.1992 позивачка ОСОБА_11 отримала ордер на житлове приміщення № 3 з сім`єю з чотирьох чоловік на право зайняття житлового приміщення, житловою площею 42,75 кв.м, що складається з трьох кімнат в квартирі ізольованій за адресою: АДРЕСА_1 . Ордер видано на підставі рішення № 2 райвиконкому від 17.01.1992.
Згідно рішення виконавчого комітету Бершадської міської ради народних депутатів Бершадського району Вінницької області № 2 від 17.01.1992 "Про розподіл квартир в новозбудованому 40-квартирному будинку УКБ облвиконкому, побудованому на дольовій участі підприємств і організацій по вул. Будкевича та звільнених квартир в м. Бершаді", затверджено списки розподілу квартир в 40-квартирному будинку по АДРЕСА_2 та звільнених квартир в м. Бершадь.
Відповідно до архівного витягу № 01-11-946 від 09.09.2024 архівного відділу № 2 Гайсинської районної військової адміністрації, в додатку 1 до рішення виконавчого комітету Бершадської міської ради народних депутатів Бершадського району Вінницької області № 2 від 17.01.1992 "Про розподіл квартир в новозбудованому 40-квартирному будинку УКБ облвиконкому, побудованому на дольовій участі підприємств і організацій по вул. Будкевича та звільнених квартир в м. Бершаді" "список на розподіл квартир в новозбудованому 40-квартирному будинку УКБ облвиконкому по вул. Будкевича 25-в та звільнених квартир в м. Бершадь" за порядковим номером 31 в розділі "Виділити квартири згідно черги міськвиконкому" на аркуші 25, справи 388, прізвище, ім`я, по батькові - ОСОБА_1 , місце роботи і посада - РВК, кількість членів сім`ї - 4, кількість кімнат - 3, житлова площе - 42,75, номер квартири - 26.
Відповідно до довідки Комунального підприємства "Бершадське бюро технічної інвентаризації" № 644 від 02.10.2024, право власності на квартиру АДРЕСА_3 не зареєстровано в бюро технічної інвентаризації. Розмір часток осіб: ОСОБА_1 - 1/4, ОСОБА_3 - 1/4, ОСОБА_4 - 1/4, ОСОБА_10 - 1/4.
ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про смерть серії НОМЕР_4 , серії НОМЕР_5 , серії НОМЕР_6 .
Згідно рішення виконавчого комітету Бершадської міської ради № 243 від 27.08.2024 "Про надання статусу дитини-сироти", надано статус дитини-сироти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 тимчасово влаштована в сім`ю баби ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до рішення виконавчого комітету Бершадської міської ради № 244 від 27.08.2024 "Про призначення опікуна над дитиною-сиротою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ", призначено ОСОБА_1 , жительку АДРЕСА_1 опікуном над дитиною-сиротою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
04.10.2024 позивачка ОСОБА_1 звернулась до Бершадської міської ради щодо надання дозволу на приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
На вищезазначене звернення позивачки ОСОБА_1 . Бершадською міською радою надано відповідь № 01-15/2210 від 15.10.2024 "Про розгляд звернення", відповідно до якої згідно рішення 41 сесії 7 скликання Бершадської міської ради № 482 від 29.11.2019 багатоквартирний житловий будинок, у якому розташовані приміщення приватної та іншої форми власності за адресою: АДРЕСА_2 списаний з балансу Бершадської міської ради. Тому Бершадська міська рада не є власником багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 та немає повноважень приймати рішення про приватизацію житлового приміщення за вказаною адресою.
13.08.2025 позивачка ОСОБА_1 звернулась до Бершадської міської ради щодо приватизації житлового фонду на території Бершадської міської територіальної громади, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
На вищезазначене звернення позивачки ОСОБА_1 . Бершадською міською радою надано відповідь № 01-15/1842 від 10.09.2025, відповідно до якої рішення 41 сесії 7 скликання Бершадської міської ради № 482 від 29.11.2019 багатоквартирний житловий будинок, у якому розташовані приміщення приватної та іншої форми власності за адресою: АДРЕСА_2 списаний з балансу Бершадської міської ради, а квартира АДРЕСА_4 у власність міської ради не перейшла. Відповідно, Бершадська міська рада втратила право розпоряджатися (видати дозвіл на приватизацію) даним житловим будинком після його списання з балансу та немає повноважень приймати рішення про приватизацію житлового приміщення, яке не перебуває у її власності. Перехід невикористаного права на приватизацію квартири АДРЕСА_3 після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 до спадкоємців відбувається в порядку спадкування, встановленого ЦК України шляхом звернення зацікавлених осіб до нотаріальних органів.
17.12.2025 позивачка ОСОБА_1 звернулась з заявою до Бершадської міської ради, відповідно до якої 29.11.2019 Бершадською міською радою прийнято рішення № 482 "Про списання з балансу багатоквартирних будинків". Відповідно до списку № 1, який затверджено даним рішенням Бершадської міської ради, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 списано з балансу. Однак квартира АДРЕСА_4 , в якій вона проживає і яка надана їй за ордером № 3 від 20.01.1992 на вселення (її звернення П-149-2 від 13.08.2025 та відповідь Бершадської міської ради № 01-15/1842 від 10.09.2025), у зв`язку з чим просила надати копію акта на списання житлового будинку, що по АДРЕСА_2 , якщо в даному акті зазначена квартира АДРЕСА_4 , як не приватизована, то провести державну реєстрацію у відповідності до діючого законодавства. У разі відсутності вищевказаного акту на списання, скласти акт про списання багатоквартирного житлового будинку, оформити право власності на квартиру АДРЕСА_3 .
На вищезазначене звернення позивачки ОСОБА_1 . Бершадською міською радою надано відповідь № П-237-2 від 02.01.2026 "Про розгляд звернення", відповідно до якої оскільки Бершадська міська рада не є балансоутримувачем багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 , тому у неї відсутні правові підстави для реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_4 в зазначеному житловому будинку.
Вирішуючи позовні вимоги суд враховує наступні вимоги закону.
Як встановлено ч.ч. 1, 2 ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державно житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.
Відповідно до ч. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.
Статтею 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду" передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні які знаходиться державний житловий фонд, приватизація державного житлового фонд; здійснюється шляхом передачі квартир (будинків) у власність громадян на підставі рішення відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержанні заяви громадянина.
Згідно пункту 1 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 р. № 396 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2010 р. за № 109/17404 (далі Положення), Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян (далі - Положення) визначає порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків (далі - квартири (будинки)), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - кімнати у комунальних квартирах), які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян.
Відповідно до пункту 17 Положення, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.
Крім того, пунктом 18 Положення встановлений перелік документів, які подаються до органу приватизації.
Відповідно до пунктів 69, 72 розділу «IV. Ордер на жиле приміщення» Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 р. № 470, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер (додаток № 7), який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Ордер дійсний протягом 30 днів. При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації.
Як встановлено ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.
Такі випадки визначені в ч. 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.
Виходячи з аналізу змісту Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» у поєднанні з нормами статей 1, 6, 9, 61 ЖК України, ст. 29 ЦК України, місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право й у разі тимчасової відсутності, а отже і право на приватизацію разом з іншими членами сім`ї.
Аналогічну норму місить пункт 4 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396.
Умовою для проведення приватизації житла є обов`язкове постійне проживання осіб у житлі, яке підлягає приватизації.
При цьому пунктами 18, 19 цього Положення визначено порядок підтвердження факту постійного проживання особи в жилому приміщенні - у довідці про склад сім`ї, що подається особою в числі інших документів до органу приватизації, зазначаються члени сім`ї наймача, які водночас і прописані, і мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 15 ЖК України, до компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах рад народних депутатів віднесено видача ордерів на жилі приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.
За змістом статті 58 ЖК України ордер є єдиною підставою для вселення у жиле приміщення.
Ордер вручається громадянинові, на ім`я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред`являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім`ї, включених до ордера.
Відповідно до статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), кімнат (гуртожитків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених пунктами 2 і 5 статті 2 цього Закону.
Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло.
Відповідно до ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 345 ЦК України закріплюється право фізичної або юридичної особи набувати право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом. Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства.
Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Відповідно до пункту другого статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.
Статтею 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
«Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме - від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (рішення ЄСПЛ у справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11 січня 1995 року, пункт 63).
Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції.
Таким чином, дії відповідача порушують конституційне право позивача на приватизацію житла у встановленому законом порядку.
Позивачка ОСОБА_1 та неповнолітня дитина-сирота ОСОБА_2 були вселені та мешкають у квартирі на законних підставах, законність їх проживання не оспорюється, участі у приватизації позивачка не приймала, тому, суд приходить до висновку, що вони мають право на приватизацію житла, в якому вони зареєстровані та проживають.
Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 41 Конституції України закріплено також, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності є набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Статтею 396 ЦК України передбачено, що в разі відсутності документів на право власності власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку.
Оцінюючи в судовому засіданні докази, в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачка ОСОБА_1 та неповнолітня дитина-сирота ОСОБА_2 набули право на приватизацію займаного житла відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному розмірі.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 258, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 ), яка діє в своїх інтересах та інтересах дитини-сироти ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 ) до Бершадської міської ради (код ЄДРПОУ 04051033, вул. Героїв України 23, м. Бершадь Гайсинського району Вінницької області) про визнання права на приватизацію житла та права приватної власності на квартиру - задовольнити.
Визнати за  ОСОБА_1 та неповнолітньою ОСОБА_2  право на приватизацію житла та визнати за ними право приватної спільної часткової власності в рівних частках на трикімнатну квартиру, загальною площею 72,5 кв.м, житловою - 44,2 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя В. І. Губко