ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

29 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/1067/26	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.,
суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є., 
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2026 року (суддя Рябчук О.С.) в справі № 160/1067/26 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - ГУ ПФУ у Київській області) про:
визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 07 серпня 2025 року № 104850011365 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 3 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
зобов`язання ГУ ПФУ у Київській області призначити та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах на підставі пункту 3 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 31 липня 2025 року, зарахувавши у пільговий стаж періоди роботи з 10 липня 1988 року по 20 квітня 2004 року та з 05 травня 2012 року по 03 грудня 2020 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2026 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області від 07.08.2025 за № 104850011365 про відмову мені, ОСОБА_1 , в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи у якості тракториста-машиніста ОСОБА_1 періоди роботи з 10.07.1988 року по 31.12.1989 року та з 01.01.1991 року по 01.04.2000 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.07.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду.
В решті позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач ГУ ПФУ в Дніпропетровській області просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Вказує, що пільгового стажу роботи у якості тракториста-машиніста зараховано періоди роботи з 05.05.2012 по 03.12.2020 та з 04.03.2021 по 30.06.2025 на підставі пільгової довідки від 24.07.2025 № 4, виданої ПП “Євросем”. 
В період з 04.12.2020 по 03.03.2021 позивач перебував на обліку в Київському обласному центрі зайнятості.
Відповідно до наданих документів, загальний страховий стаж особи складає 33 роки 11 місяців 5 днів, з них пільговий стаж роботи на посаді тракторист-машиніст складає 12 років 10 місяців 28 днів, що не дає право на призначення пенсії відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону № 1058 (менше 20 років). 
Архівні довідки від 12.09.2025 № 04-04/896, № 04- 04/897, № 04-04/898, № 04-04/899, № 04-04/900, № 04-04/901, видані комунальною установою «Трудовий архів» Студениківською сільською радою, Ташанської сільської ради, Дівичківської сільської ради та Циблівської сільської ради, відсутні в матеріалах пенсійної справи. Інших документів, які б підтверджували безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції та відпрацювання встановленого мінімуму, відсутні. 
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся 31.07.2025 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області з заявою про призначення пенсії за віком по Списку № 2, відповідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Заяву було направлено за принципом екстериторіальності та 07.08.2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення № 104850011365 про відмову у призначенні пенсії, що вмотивоване наступним:
“Необхідний пільговий стаж за період роботи трактористом-машиністом, безпосередньо зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, визначений пунктом 3 частини другої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” становить не менше 20 років.
Страховий стаж особи становить 33 роки 11 місяців 5 днів.
Пільговий стаж становить 12 років 10 місяців 28 днів.
Результати розгляду документів, доданих до заяви:
За доданими документами до страхового стажу не зараховано:
- період навчання з 01.09.1985 по 04.07.1988, оскільки в трудовій книжці відсутні підстави документа, згідно якого зроблено запис.”.
Суд першої інстанції вважав, що застосуванню у цій справі підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ, а не Закону №1058-ІV, оскільки положення пункту "в" частини першої статті 13 Закону №1788-XII визначає більш сприятливі умови для призначення пенсії за віком на пільгових умовах трактористам-машиністам, безпосередньо зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Трудова книжка серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , дата заповнення – 02.02.2000р., має наступні записи щодо спірних періодів:
- 10.07.1988 зарахований в члени колгоспу “Дружба” і прийнятий на роботу в тракторну бригаду, трактористом.
- 01.04.2000 Колективне сільськогосподарське підприємство “Дружба” реорганізовано у сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю “Ташань”. Наказ № 4 від 03.03.2000р.;
- 20.04.2004 звільнений з роботи за власним бажанням ст. 38 КЗпП України. Наказ №43 від 20.04.2004р.
Трудова участь в суспільному господарстві: 1988 рік прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі - 230, виконаний мінімум трудової участі в суспільному господарстві – 125, сплачена сума – 1001,69; 1989 рік прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі - 230, виконаний мінімум трудової участі в суспільному господарстві – 99, сплачена сума – 596,16; 1990 рік прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі - 230, виконаний мінімум трудової участі в суспільному господарстві – , сплачена сума – СА; 1991 рік прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі - 230, виконаний мінімум трудової участі в суспільному господарстві – 134, сплачена сума – 3463,29; 1992 рік прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі - 230, виконаний мінімум трудової участі в суспільному господарстві – 302, сплачена сума – 141546; 1993 рік прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі - 230, виконаний мінімум трудової участі в суспільному господарстві – 321, сплачена сума – 3768826; 1994 рік прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі - 230, виконаний мінімум трудової участі в суспільному господарстві – , сплачена сума –; 1995 рік прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі - 230, виконаний мінімум трудової участі в суспільному господарстві – 271, сплачена сума – ; 1996 рік прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі - 230, виконаний мінімум трудової участі в суспільному господарстві – 288, сплачена сума – 1428,52; 1997 рік прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі - 230, виконаний мінімум трудової участі в суспільному господарстві – 294, сплачена сума – 2077,91; 1998 рік прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі - 230, виконаний мінімум трудової участі в суспільному господарстві – 279, сплачена сума – 1824,85; 1999 рік прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі - 230, виконаний мінімум трудової участі в суспільному господарстві – 280, сплачена сума – 1886,70; 2000 рік прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі - 210, виконаний мінімум трудової участі в суспільному господарстві – 71, сплачена сума – 732.
Окрім копії трудової книжки позивачем надано копію довідки Комунальної установи “Трудовий архів” Студениківської сільської ради Ташанської сільської ради Дівичківської сільської ради та Циблівської сільської ради від 31.07.2025 року №04-04/785 про реорганізацію та діяльність сільськогосподарських підприємств на території Ташанської сільської ради.
Архівною довідкою від 31.07.2025 року №04-04/787 та від 12.09.2025року №04-04/897 Комунальної установи “Трудовий архів” Студениківської сільської ради Ташанської сільської ради Дівичківської сільської ради та Циблівської сільської ради підтверджено, що ОСОБА_1 працював з 22 лютого 1995 року по 31 березня 2000 року у КСП “Ташань” с. Ташань та з 01 квітня 2000 року по квітень 2004 року в СТОВ “Ташань” с. Ташань. У довідці зазначено до відома, що оскільки у книгах відомостей нарахування заробітної плати працівникам КСП “Дружба” відділку с. Ташань, та працівникам СТОВ “Ташань” с. Ташань графа “посада/професія” не заповнювалася, тому зазначити ці дані ОСОБА_1 за 1995 – 2004 роки неможливо.
Комунальною установою “Трудовий архів” Студениківської сільської ради, Ташанської сільської ради, Дівичківської сільської ради та Циблівської сільської ради надано довідку від 31.07.2025 року №04-04/786 та від 12.09.2025 року №04-04/896, якою повідомлено, що у лицевих рахунках нарахування заробітної плати працівникам колгоспу “Дружба” по Ташанському відділку, що зберігаються в документах архівного фонду № 63 “Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Ташань” є відомості про те, що ОСОБА_1 працював з липня по серепень 1984 року, з червня по серпень 1985 року, з липня по серпень 1986 року, з вересня по листопад 1987 року, з липня 1988 року по травень 1989 року, з червня 1991 року по 21 лютого 1995 року та виробив наступну кількість людино – днів: 1984 рік – 30 л/днів, 1985 рік – 30л/днів, 1986р. – 18 л/днів, 1987-43л/днів, 1988 – 125л/днів, 1989 – 99л/днів, 1991 – 134л/днів, 1992 – 302л/днів, 1993 – 321л/днів, 1994 – 271л/днів, 1995 – 42л/днів.
Довідками Комунальної установи “Трудовий архів” Студениківської сільської ради Ташанської сільської ради Дівичківської сільської ради та Циблівської сільської ради від 12.09.2025 року №04-04/901, № 04-04/900, №04-04/899, 04-04/898 підтверджено нарахування заробітної плати ОСОБА_1 з 1984 року по 2004 рік.
Судом першої інстанції зауважено, що надані підтверджуючі довідки та записи у трудовій книжці не містять відомостей про роботу у 1990 році, відтак наведений період не може бути зарахований до пільгового стажу позивача.
Врахувавши, що обов`язок щодо заповнення трудових книжок покладено саме на роботодавця, а трудова книжка позивача містить всі належні та необхідні записи для підтвердження наявного пільгового стажу ОСОБА_1 по Списку № 2, суд першої інстанції вважав, що у відповідача не було правових підстав відмовляти позивачу у зарахуванні до пільгового стажу спірних періодів роботи.
Також суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу.
Належним способом захисту прав позивача суд першої інстанції вважав зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з урахуванням висновків суду щодо врахування спірних періодів роботи на посаді тракториста - машиніста.
Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ОСОБА_1 31 липня 2025 року звернувся до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2.
Рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №104850011365 від 07 серпня 2025 року відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з підстав відсутності необхідного пільгового стажу (20 років). 
У рішенні вказано, що страховий стаж особи становить 33 роки 11 місяців 5 днів, пільговий стаж становить 12 років 10 місяців 28 днів.
До страхового стажу не зараховано період навчання з 01 вересня 1985 року по 04 липня 1988 року, оскільки в трудовій книжці відсутні підстави документа згідно з яким зроблено запис.
Спірним в цій справі є питання правомірності відмови у призначенні особі пенсії за віком на пільгових умовах. 
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV).
Частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Пунктом 3 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців.
Пунктом 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.
Згідно з пунктом «в» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі – Закон № 1788-ХІІ) в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VІІІ (далі Закон №213-VІІІ) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/20 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III „Прикінцеві положення“ Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення“ від 2 березня 2015 року № 213-VIII (справа № 1-5/2018(746/15)) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти „б“-„г“ статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення“ від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення“ від 2 березня 2015 року № 213-VIII.
Конституційним Судом України в частинах другої-третьої резолютивної частини рішення встановлено, що стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б“-„г“ статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення“ від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення“ від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б“-„г“ статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення“ від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення“ від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме стаття 13 Закону №1788-XII в редакції до внесення змін Законом №213-VІІІ для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, зокрема: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
(…) 
в) трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Відтак, Законом №1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 встановлено право на пенсію за віком на пільгових умовах трактористам-машиністам, безпосередньо зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
За змістом частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі – Порядок № 637).
Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, основним документом, який підтверджує стаж роботи особи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, необхідне у випадку відсутності трудової книжки або відсутності в ній відповідних записів.
Підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, як вказано вище, є відсутність необхідного пільгового стажу 20 років.
Трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 містить наступні записи щодо спірних періодів:
10.07.1988 зарахований в члени колгоспу «Дружба» і прийнятий на роботу в тракторну бригаду, трактористом;
01.04.2000 Колективне сільськогосподарське підприємство «Дружба» реорганізовано у сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Ташань». Наказ № 4 від 03.03.2000р.;
20.04.2004 звільнений з роботи за власним бажанням ст. 38 КЗпП України. Наказ №43 від 20.04.2004р.;
трудова участь в суспільному господарстві: 1988 рік прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі - 230, виконаний мінімум трудової участі в суспільному господарстві – 125, сплачена сума – 1001,69; 1989 рік прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі - 230, виконаний мінімум трудової участі в суспільному господарстві – 99, сплачена сума – 596,16; 1990 рік прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі - 230, виконаний мінімум трудової участі в суспільному господарстві – сплачена сума – СА; 1991 рік прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі - 230, виконаний мінімум трудової участі в суспільному господарстві – 134, сплачена сума – 3463,29; 1992 рік прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі - 230, виконаний мінімум трудової участі в суспільному господарстві – 302, сплачена сума – 141546; 1993 рік прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі - 230, виконаний мінімум трудової участі в суспільному господарстві – 321, сплачена сума – 3768826; 1994 рік прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі - 230, виконаний мінімум трудової участі в суспільному господарстві – , сплачена сума –; 1995 рік прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі - 230, виконаний мінімум трудової участі в суспільному господарстві – 271, сплачена сума – ; 1996 рік прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі - 230, виконаний мінімум трудової участі в суспільному господарстві – 288, сплачена сума – 1428,52; 1997 рік прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі - 230, виконаний мінімум трудової участі в суспільному господарстві – 294, сплачена сума – 2077,91; 1998 рік прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі - 230, виконаний мінімум трудової участі в суспільному господарстві – 279, сплачена сума – 1824,85; 1999 рік прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі - 230, виконаний мінімум трудової участі в суспільному господарстві – 280, сплачена сума – 1886,70; 2000 рік прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі - 210, виконаний мінімум трудової участі в суспільному господарстві – 71, сплачена сума – 732.
Довідкою комунальної установи «Трудовий архів» Студениківської сільської ради, Ташанської сільської ради, Дівичківської сільської ради та Циблівської сільської ради від 31 липня 2025 року №04-04/785 підтверджена реорганізація та діяльність сільськогосподарських підприємств на території Ташанської сільської ради.
Архівними довідками від 31 липня 2025 року №04-04/787, від 12 вересня 2025 року №04-04/897 комунальної установи «Трудовий архів» Студениківської сільської ради, Ташанської сільської ради, Дівичківської сільської ради та Циблівської сільської ради підтверджено, що ОСОБА_1 працював з 22 лютого 1995 року по 31 березня 2000 року у КСП «Ташань» с. Ташань та з 01 квітня 2000 року по квітень 2004 року в СТОВ «Ташань» с. Ташань. У довідці наявна інформація, що оскільки у книгах відомостей нарахування заробітної плати працівникам КСП «Дружба» відділку с. Ташань працівникам СТОВ «Ташань» с. Ташань графа «посада/професія» не заповнювалася, тому зазначити ці дані ОСОБА_1 за 1995 – 2004 роки неможливо. 
Відповідно до довідок комунальної установи «Трудовий архів» Студениківської сільської ради, Ташанської сільської ради, Дівичківської сільської ради та Циблівської сільської ради від 31 липня 2025 року №04-04/786, від 12 вересня 2025 року №04-04/896 в особових рахунках нарахування заробітної плати працівникам колгоспу «Дружба» по Ташанському відділку, що зберігаються в документах архівного фонду № 63 «Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ташань», є відомості про те, що ОСОБА_1 працював з липня по серепень 1984 року, з червня по серпень 1985 року, з липня по серпень 1986 року, з вересня по листопад 1987 року, з липня 1988 року по травень 1989 року, з червня 1991 року по 21 лютого 1995 року та виробив наступну кількість людино – днів: 1984 рік – 30 л/днів, 1985 рік – 30л/днів, 1986р. – 18 л/днів, 1987-43л/днів, 1988 – 125л/днів, 1989 – 99л/днів, 1991 – 134л/днів, 1992 – 302л/днів, 1993 – 321л/днів, 1994 – 271л/днів, 1995 – 42л/днів.
Довідками комунальної установи «Трудовий архів» Студениківської сільської ради, Ташанської сільської ради, Дівичківської сільської ради та Циблівської сільської ради від 12 вересня 2025 року №04-04/901, № 04-04/900, №04-04/899, 04-04/898 підтверджено нарахування заробітної плати ОСОБА_1 з 1984 року по 2004 рік.
Постановою Ради Міністрів СРСР № 310 від 21 квітня 1975 року «Про трудові книжки колгоспників» (далі - постанова №310) встановлено, що трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспу (пункт 2).
До трудової книжки колгоспника вносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом до членів колгоспу, припинення членства у колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий у колгоспі річний мінімум трудової участі у громадському господарстві, його виконання; відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами та медалями, присвоєння почесних звань, нагородження та заохочення за успіхи в роботі, передбачені статутом та правилами внутрішнього розпорядку колгоспу, інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видано дипломи, про використані винаходи та раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди (пункт 5 постанови №310).
Пунктом 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 (далі – Інструкція №58), встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідно до пункту 1.2 Інструкції № 58 трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.
За змістом пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
За положеннями пункту 2.6 Інструкції № 58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.
Пунктом 2.6 Інструкції № 58 передбачено, що якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.
Відповідно до пункту 4.1 Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
До 29 липня 1993 року діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затверджена наказом Державного комітету СРСР з парці та соціальних питань від 20 червня 1974 року № 162, якою встановлені аналогічні вимоги до порядку заповнення трудових книжок.
Згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Відтак, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на роботодавця.
За правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а, від 04 вересня 2018 року у справі № 423/1881/17, певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Отже, якщо й трудова книжка позивача має певні недоліки, то у будь-якому випадку право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки, а на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Неточність в записах в трудовій книжці та інших документах не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу, що дає особі право на призначення пенсії, оскільки працівник не повинен відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.
Основним доводом апелянта та, власне, підставою для відмови у призначенні пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу (20 років) є відсутність документів, які б підтверджували безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції та відпрацювання встановленого мінімуму відсутні. 
Разом з тим, такі доводи суд відхиляє, адже відсутність у трудовій книжці позивача таких відомостей через неточність заповнення трудової книжки не може позбавляти позивача права на пенсію.
Крім того, з урахуванням інформації, зазначеної в архівних довідок, які підтверджують безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції та відпрацювання встановленого мінімуму, суд доходить до висновку про доведеність безпосередньої зайнятості позивача у виробництві сільськогосподарської продукції та відпрацювання встановленого мінімуму.
Апелянт також зазначає, що подані суду архівні довідки відсутні в матеріалах пенсійної справи позивача, проте ця обставина не позбавляє ці довідки статусу доказів при вирішенні питання правомірності відмови позивачу у призначенні пенсії.
Відтак, суд погоджує висновок суду першої інстанції, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та, у свою чергу, неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист, а також про протиправність рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про відмову у призначенні позивачу пенсії. 
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2026 року в справі № 160/1067/26 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2026 року в справі № 160/1067/26 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 29 червня 2026 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Повне судове рішення складено 29 червня 2026 року. 

Суддя-доповідач В.А. Шальєва 

суддя С.М. Іванов 

суддя В.Є. Чередниченко