Справа № 727/1838/24 
Провадження № 2/727/401/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді     Чебан В.М.
при секретарі      Миронюк Р.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернівці цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк», в інтересах якої діє їх представник – Мужик Назар Тарасович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач АТ «Сенс Банк», в інтересах якого діє його представник – адвокат Мужик Н.Т., звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відповідно до змісту якого представник позивача зазначає, що 04.11.2021 року відповідачка підписала Оферту на укладення угоди про надання кредиту №500849344, Паспорт споживчого кредиту та графік платежів, чим уклала з АТ «Альфа-Банк» Кредитний договір №500849344.
Зазначає, що за умовами вищевказаного Кредитного договору відповідачці було надано споживчий кредит у розмірі 250457,12 грн., строком на 60 місяців, із кінцевою датою повернення кредиту 05.11.2026 року, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 23,00 % річних та щомісячним платежем у розмірі 7060,51 грн.
Вказує, що кредитні кошти були надані відповідачці з метою погашення її заборгованості за раніше укладеними кредитними договорами, зокрема: 56701,44 грн. – за Кредитним договором №491031549 від 10.08.2020 року та 193755,68 грн. – за Кредитним договором №500832159 від 12.06.2020 року.
Представник позивача стверджує, що банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачці вищевказані кредитні кошти у погодженому сторонами розмірі шляхом їх перерахування на погашення заборгованості за вищевказаними попередніми кредитними договорами.
Разом із тим відповідачка ОСОБА_1 належним чином умов Кредитного договору №500849344 від 04.11.2021 року не виконувала, щомісячні платежі у визначених договором розмірі та строки не вносила, унаслідок чого допустила прострочення виконання грошових зобов`язань.
Вказує, що у зв`язку з порушенням відповідачкою умов вищевказаного Кредитного договору №500849344 станом на 14.08.2023 року в останньої утворилася заборгованість у загальному розмірі 328915,76 грн., яка складається з: 243546,09 грн. – заборгованості за тілом кредиту та 85369,67 грн. – заборгованості за процентами за користування кредитом.
Також представник позивача зазначає, що рішенням загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 12.08.2022 року найменування банку було змінено з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк».
На підставі викладеного позивач АТ «Сенс Банк», в інтересах якого діє його представник – адвокат Мужик Н.Т., просить суд стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача АТ «Сенс Банк» заборгованість за Кредитним договором №500849344 від 04.11.2021 року у розмірі 328915,76 грн., а також стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним витрати зі сплати судового збору у розмірі 4933,74 грн.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 квітня 2024 року було відкрито спрощене провадження у справі №727/1838/24 за позовом АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості; справу призначено за правилами спрощеного позовного провадження до судового засідання на 30 квітня 2024 року.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 липня 2024 року було задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_1  - адвоката Мандзюка В.Б. про витребування доказів; витребувано у позивача АТ «Сенс Банк» оригінал Кредитного договору №500849344 від 04.11.2021 року.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17 грудня 2024 року було задоволено клопотання представника позивача АТ «Сенс Банк» – Рудницького Ю.І. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17 квітня 2025 року було задоволено клопотання представника відповідачки ОСОБА_1 – адвоката Мандзюка В.Б. про проведення судово-почеркознавчої експертизи по цивільній справі за позовом АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості; призначено по вищевказаній цивільній справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Незалежного інституту судових експертиз.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 жовтня 2025 року було поновлено провадження по вищевказаній цивільній справі за позовом АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості; призначено розгляд справи на 25 листопада 2025 року.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 лютого 2026 року було задоволено клопотання відповідачки ОСОБА_1 – про проведення судово-почеркознавчої експертизи по цивільній справі за позовом АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 ; призначено по вищезазначеній цивільній справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Чернівецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 березня 2026 року було поновлено провадження по вищевказаній цивільній справі за позовом АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості; призначено розгляд справи на 09 квітня 2026 року.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 квітня 2026 року було задоволено частково клопотання судового експерта Чернівецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру А. Стаднік про використання документів, що містяться в матеріалах судової справи у якості умовно-вільних зразків підпису, що подане останньою до суду в межах проведення призначеної за ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 лютого 2026 року судово-почеркознавчої експертизи по вищевказаній цивільній справі.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 травня 2026 року було поновлено провадження по вищевказаній цивільній справі за позовом АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості; призначено розгляд справи на 10 червня 2026 року.
Представник позивача АТ «Сенс Банк» - Рудницький Ю.І. в судове засідання, що призначене на 30.06.2026 року не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи в суді. Клопотань про відкладення судового засідання по справі від нього до суду не надходило. У зв`язку із вищевикладеним суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу у відсутності представника позивача.
В попередньому судовому засіданні представник позивача АТ «Сенс Банк» - Рудницький Ю.І. підтримав позов АТ «Сенс Банк»про стягнення заборгованості в повному обсязі, просив суд його задовольнити. Пояснив, що 04.11.2021 року відповідачка ОСОБА_1 підписала вищевказаний Кредитний договір №500849344, відповідно до умов якого їй було надано кредитні кошти з метою рефінансування заборгованості за двома раніше укладеними кредитними договорами. Зазначив, що надання кредиту здійснювалося не шляхом видачі відповідачці готівкових коштів, а шляхом внутрішньобанківського перерахування суми кредиту на погашення її заборгованості за попередніми кредитними зобов`язаннями. Вказав, що зазначені операції були проведені банком на підставі поданих відповідачкою заяв про реструктуризацію та рефінансування наявної кредитної заборгованості. Зазначив, що після укладення вказаного Кредитного договору відповідачка певний час належним чином виконувала взяті на себе зобов`язання та здійснювала платежі на погашення кредитної заборгованості. Зокрема, у період із листопада 2021 року по лютий 2022 року нею були внесені платежі 05.11.2021 року, 09.12.2021 року, 09.01.2022 року та 21.02.2022 року. Вважав, що здійснення відповідачкою платежів після укладення кредитного договору підтверджує факт прийняття нею його умов, отримання передбаченого договором кредитування у формі погашення попередньої заборгованості та часткове виконання взятих на себе зобов`язань. Ствердив, що надалі відповідачка припинила здійснювати платежі у визначених договором розмірі та строки, унаслідок чого в неї утворилась вищевказана заборгованість за зазначеним Кредитним договором у загальному розмірі 328915,76 грн. З огляду на викладене представник позивача просить суд стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача АТ «Сенс Банк» заборгованість за Кредитним договором №500849344 від 04.11.2021 року в загальному розмірі 328915,76 грн., а також понесені позивачем судові витрати.
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання, що призначене на 30.06.2026 року,не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. До початку судового засідання відповідачка подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на перебування у відпустці.
При цьому, в попереднє судове засідання, яке було призначено на 12:00 год. 10.06.2026 року відповідачка ОСОБА_1 також не з`явилась, не повідомивши при цьому суд про поважність причин її неявки у вищевказане судове засідання.
Відповідно до частини 3 статті 131 ЦПК України вбачається, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. 
Частиною 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 223 ЦПК України вбачається, що суд відкладає розгляд справи у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. 
При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, заперечень або заявленого клопотання.
Разом із тим, відповідачка ОСОБА_1 не долучила до вищевказаного клопотання про відкладення судового засідання жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт її перебування у відпустці та об`єктивну неможливість прибути в судове засідання, зокрема наказу про відпустку; проїзних документів, підтвердження бронювання чи проживання або інших документів, документів щодо санаторного лікування, які давали б можливість встановити період і місце її фактичного перебування. 
Саме лише посилання у клопотанні на перебування відповідачки у відпустці, без надання будь-яких підтверджуючих документів, не є достатньою підставою для визнання причин неявки поважними.
За таких обставин суд не вбачає правових підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи та не визнає зазначені нею в клопотанні причини неявки поважними.
Згідно із частиною 1 та пунктом 1 частини 3 статті 223 ЦПК України неявка в судове засідання учасника справи, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а в разі його неявки без поважних причин суд розглядає справу за відсутності такого учасника. 
З огляду на належне повідомлення відповідачки, відсутність доказів поважності причин її неявки, а також враховуючи факт другої неявки відповідачки в судове засідання, та достатність наявних у матеріалах справи доказів для вирішення спору, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідачки ОСОБА_1 .
В попередніх судових засіданнях відповідачка ОСОБА_1 заперечувала щодо задоволення позовних вимог АТ «Сенс Банк» та просила суд відмовити у стягненні з неї заборгованості у розмірі 328915,76 грн. Пояснила, що вищевказаний Кредитний договір №500849344 від 04.11.2021 року вона не підписувала та не мала наміру укладати новий кредитний договір. Вказала, що під час звернення до банку вона бажала лише отримати інформацію про залишок заборгованості за двома раніше укладеними кредитними договорами, а не оформлювати нове кредитне зобов`язання чи здійснювати рефінансування наявної заборгованості. Зазначила, що їй було відомо про існування заборгованості за двома кредитними договорами, однак точний розмір такої заборгованості вона не знала, у зв`язку із чим зверталась до банку із відповідною заявою. Водночас, не заперечувала факту здійснення нею окремих платежів на погашення кредитної заборгованості. Пояснила, що відповідні платежі вносила через касу банку або платіжний термінал, точно не пам`ятає, однак вважала, що здійснює погашення заборгованості за раніше укладеними кредитними договорами, а не за Кредитним договором №500849344 від 04.11.2021 року. Посилаючись на те, що спірний кредитний договір нею не підписувався, і волевиявлення на його укладення вона не висловлювала, відповідачка просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог АТ «Сенс Банк» про стягнення заборгованості у повному обсязі.
Представник відповідачки ОСОБА_1 в судове засідання, що призначене на 30.06.2026 рокуне з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи в суді. Клопотань про відкладення судового засідання по справі від нього до суду не надходило. У зв`язку із вищевикладеним суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу у відсутності представника відповідача.
В попередньому судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_1 – адвокат Мандзюк В.Б. проти задоволення позовних вимог заперечував та пояснив, що кредитні кошти у розмірі 250457,12 грн. відповідачка фактично не отримувала ані готівкою, ані шляхом зарахування на належний їй рахунок для вільного розпорядження. Вказав, що позивач АТ «Сенс Банк» самостійно спрямував вказану суму на погашення заборгованості відповідачки ОСОБА_1 за двома раніше укладеними кредитними договорами. Водночас, не заперечував, що відповідачка ОСОБА_1 дійсно укладала з банком два попередні кредитні договори та перебувала з позивачем у кредитних правовідносинах. Стверджував, що Кредитний договір №500849344 від 04.11.2021 року, оферту на його укладення та заяви про реструктуризацію заборгованості відповідачка не підписувала, а тому не висловлювала волевиявлення на укладення нового кредитного договору та об`єднання наявної заборгованості в межах нового зобов`язання. Також, не заперечував, що після 04.11.2021 року відповідачка здійснювала окремі платежі, які банком були зараховані в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №500849344 від 04.11.2021 року. Разом із тим зазначив, що, сплачуючи відповідні кошти, відповідачка ОСОБА_1 вважала, що погашає заборгованість за двома раніше укладеними кредитними договорами, а не виконує зобов`язання за новим кредитним договором. Вказав, що сам по собі факт існування між сторонами попередніх кредитних правовідносин та здійснення відповідачкою окремих платежів не підтверджує укладення нею вищевказаного Кредитного договору №500849344 від 04.11.2021 року та погодження його істотних умов. З огляду на викладене представник відповідачки просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог АТ «Сенс Банк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором №500849344 від 04.11.2021 року.
Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги АТ «Сенс Банк» про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.
Так, згідно з частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 
Судом встановлено, що у матеріалах справи містяться два клопотання від 04.11.2021 року, оформлені від імені відповідачки ОСОБА_1 та адресовані голові правління АТ «Альфа-Банк» (назва товариства 12 серпня 2022 року була змінена з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк»), відповідно до змісту яких відповідачкою було порушено питання щодо реструктуризації заборгованості за Кредитними договорами №491031549 та №500832159 строком на 60 місяців (т.1 а.с.10 зворот - 11).
Зі змісту вищевказаних клопотань вбачається, що розмір заборгованості відповідачки ОСОБА_1 за Кредитним договором №491031549 становив 56701,44 грн., а за Кредитним договором №500832159 становив 193755,68 грн. 
У цей же день, зокрема 04.11.2021 року. було оформлено Оферту на укладення угоди про надання кредиту №500849344, відповідно до змісту якої АТ «Альфа-Банк» запропонувало надати відповідачці ОСОБА_1 споживчий кредит типу «Кредит готівкою» у загальному розмірі 250457,12 грн. (т.1 а.с.5).
Відповідно до вищевказаної Оферти (т.1 а.с.5) строк кредитування визначено у 60 місяців, кінцевою датою повернення кредиту встановлено 05.11.2026 року, а процентну ставку за користування кредитними коштами — у розмірі 23,00 % річних. Тип процентної ставки визначено як фіксований. Для обслуговування кредиту зазначено рахунок № НОМЕР_1 .
Зі змісту вказаної Оферти (т.1 а.с.5) також вбачається, що кредитні кошти у розмірі 250457,12 грн. передбачалося спрямувати на погашення заборгованості відповідачки ОСОБА_1 за раніше укладеними вищевказаними кредитними договорами, зокрема у розмірі 56701,44 грн. — за Кредитним договором №491031549 від 10.08.2020 року та у розмірі 193755,68 грн. — за Кредитним договором №500832159 від 12.06.2020 року.
Крім цього, відповідно до графіка платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту (т.1 а.с.6-7), вбачається, що погашення кредитної заборгованості передбачено шляхом здійснення 60 щомісячних платежів у розмірі 7060,51 грн. Загальна сума платежів за кредитом визначена у розмірі 423629,95 грн., з яких 250457,12 грн. становить сума кредиту, а 173172,83 грн. — проценти за користування кредитними коштами.
Вищевказані умови кредитування також зазначені у Паспорті споживчого кредиту від 04.11.2021 року, відповідно до якого сума кредиту становить 250457,12 грн., строк кредитування — 60 місяців, процентна ставка — 23,00 % річних, а орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача — 423629,95 грн. (а.с.7 зворот -8).
При цьому, згідно з долученою представником позивача до матеріалів справи Анкетою-заявою про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування від 04.11.2021 року, оформленою від імені відповідачки ОСОБА_1 , у якій зазначено її анкетні дані, відомості про місце проживання та контактний номер телефону, вбачається, що відповідачка акцептувала Публічну пропозицію АТ «Альфа-Банк» (т.1 а.с.5) та висловила згоду на приєднання до умов Договору про банківське обслуговування, відкриття й обслуговування банківських рахунків, проведення відповідних банківських операцій та обробку її персональних даних (т.1 а.с.8 зворот - 10).
На підтвердження проведення вищевказаної операції з надання кредиту позивачем долучено до матеріалів справи меморіальний ордер №679052894 від 05.11.2021 року (т. 1 а.с.15), відповідно до якого на рахунок № НОМЕР_1 було перераховано грошові кошти у розмірі 250457,12 грн. із призначенням платежу: «Надання кредиту за кредитним договором №500849344 від 04.11.2021».
Крім цього, відповідно до спрямованої позивачем АТ «Сенс Банк» виписки по особових рахунках ОСОБА_1 за період з 04.11.2021 року по 14.08.2023 року (т.1 а.с.16-24) вбачається, що 05.11.2021 року з рахунку № НОМЕР_1 було перераховано 56701,44 грн. на рахунок, відкритий за Кредитним договором №491031549 від 10.08.2020 року, та 193755,68 грн. — на рахунок, відкритий за Кредитним договором №500832159 від 12.06.2020 року.
Також, із вищевказаної виписки АТ «Сенс Банк» по особових рахунках відповідачки ОСОБА_1 за період з 04.11.2021 року по 14.08.2023 року (т.1 а.с.16-24) вбачається, що після перерахування кредитних коштів на погашення заборгованості за двома попередніми кредитними договорами по рахунку, відкритому для обслуговування Кредитного договору №500849344 від 04.11.2021 року, здійснювалися операції з погашення основної суми кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами. 
Так, із зазначеної банківської виписки (т.1 а.с.16-24) та долученого до матеріалів позову розрахунку заборгованості (т.1 а.с.14) вбачається, що в рахунок виконання зобов`язань за вищевказаним Кредитним договором №500849344 від 04.11.2021 року було зараховано платежі: 05.11.2021 року у розмірі 1535,36 грн., 09.12.2021 року у розмірі 5585,00 грн., 10.01.2022 року у розмірі 7035,00 грн. та 23.02.2022 року у розмірі 7085,00 грн.
Крім цього, з наданого позивачем розрахунку заборгованості (т. 1 а.с. 14) вбачається, що після 23.02.2022 року відповідачка платежів за Кредитним договором №500849344 від 04.11.2021 року не здійснювала, унаслідок чого зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів залишилися невиконаними.
За наведених обставин, станом на 14.08.2023 року загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором №500849344 від 04.11.2021 року визначений позивачем у сумі 328915,76 грн., з яких: 243546,09 грн. — заборгованість за тілом кредиту та 85369,67 грн. — заборгованість за процентами за користування кредитними коштами, що підтверджується вищезазначеним долученим позивачем до позову розрахунком заборгованості (т.1 а.с.14).
Частинами 1, 2 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статтей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається.
За наведених обставин, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт надання відповідачці ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 250457,12 грн. та їх використання відповідно до визначеної мети кредитування підтверджується матеріалами справи, а доводи сторони відповідачки про фактичне неотримання нею зазначених коштів не спростовують обставин виконання банком своїх зобов`язань.
Так, під час розгляду справи відповідачка ОСОБА_1 та її представник не заперечували факту існування між нею та АТ «Альфа-Банк», найменування якого в подальшому змінено на АТ «Сенс Банк», кредитних правовідносин за Кредитними договорами №491031549 від 10.08.2020 року та №500832159 від 12.06.2020 року, а також наявності заборгованості за вказаними договорами.
Як вбачається зі змісту наявних у матеріалах справи клопотань від 04.11.2021 року, розмір заборгованості відповідачки за Кредитним договором №491031549 становив 56701,44 грн., а за Кредитним договором №500832159 — 193755,68 грн., що у сукупності становить 250457,12 грн. (т.1 а.с.10 зворот - 11).
При цьому, саме вказана сума у розмірі 250457,12 грн. визначена в Оферті на укладення угоди про надання кредиту №500849344 від 04.11.2021 року як загальна сума кредиту, що підлягала наданню відповідачці з метою погашення її заборгованості за двома попередніми кредитними договорами (т.1 а.с.5).
Таким чином, суми заборгованості за двома попередніми кредитними договорами, зазначені у клопотаннях від 04.11.2021 року, повністю відповідають загальному розміру кредитних коштів, визначеному в Оферті, Паспорті споживчого кредиту та графіку платежів (т.1 а.с.5 -8, 10 зворот - 11).
Крім цього, зі змісту вищевказаних документів вбачається, що кредитні кошти у розмірі 250457,12 грн. передбачалося надати відповідачці не шляхом їх видачі готівкою чи перерахування на рахунок для подальшого вільного використання, а шляхом спрямування відповідних сум на погашення наявної на той час у відповідачки заборгованості за Кредитними договорами №491031549 та №500832159 (т.1 а.с.5 - 8, 10 зворот - 11).
При цьому, факт проведення банком операції з надання кредиту підтверджується меморіальним ордером №679052894 від 05.11.2021 року, відповідно до якого на рахунок № НОМЕР_1 було перераховано грошові кошти у розмірі 250457,12 грн. із призначенням платежу: «Надання кредиту за кредитним договором №500849344 від 04.11.2021» (т.1 а.с.15).
У свою чергу, відповідно до виписки АТ «Сенс Банк» по особових рахунках ОСОБА_1 за період із 04.11.2021 року по 14.08.2023 року вбачається, що 05.11.2021 року з вищевказаного рахунку було перераховано 56701,44 грн. на погашення заборгованості за Кредитним договором №491031549 від 10.08.2020 року та 193755,68 грн. — на погашення заборгованості за Кредитним договором №500832159 від 12.06.2020 року (т.1 а.с.16-24).
Таким чином, наявні у матеріалах справи документи послідовно відображають рух кредитних коштів: їх зарахування банком у повному розмірі на рахунок, відкритий для обслуговування Кредитного договору №500849344, та подальше спрямування на погашення двох попередніх кредитних зобов`язань відповідачки (т.1 а.с.15-24).
При цьому, Верховний Суд у постанові від 19.11.2020 року по справі №910/21578/16 зазначив, що меморіальні ордери та виписки по особовому рахунку позичальника є первинними бухгалтерськими документами і регістрами аналітичного обліку, які містять відомості про проведені внутрішньобанківські операції та можуть підтверджувати факт і розмір наданих кредитних коштів.
За таких обставин доводи відповідачки ОСОБА_1 та її представника про те, що кредитні кошти у розмірі 250457,12 грн. вона безпосередньо на руки не отримувала, суд вважає такими, що не спростовують факту надання кредиту, оскільки обраний сторонами порядок кредитування не передбачав видачу грошових коштів готівкою, а визначав їх безготівкове спрямування на погашення попередньої заборгованості відповідачки, що підтверджується змістом Оферти, меморіального ордера та банківської виписки (т.1 а.с.5, 15-24).
Більше того, фактичним результатом проведених банком операцій стало погашення заборгованості відповідачки ОСОБА_1 за Кредитними договорами №491031549 та №500832159 та виникнення єдиного зобов`язання за Кредитним договором №500849344 від 04.11.2021 року у розмірі, що відповідав загальній сумі попередньої заборгованості.
Крім цього, судом встановлено, що після проведення вказаних операцій відповідачкою здійснювалися платежі, які банком були зараховані в рахунок виконання зобов`язань за Кредитним договором №500849344 від 04.11.2021 року, а саме: 05.11.2021 року у розмірі 1535,36 грн., 09.12.2021 року у розмірі 5585,00 грн., 10.01.2022 року у розмірі 7035,00 грн. та 23.02.2022 року у розмірі 7085,00 грн. (т.1 а.с.14, 16-24).
При цьому, факт внесення зазначених платежів відповідачкою ОСОБА_1 та її представником у судовому засіданні не заперечувався.
Разом із тим, пояснення відповідачки про те, що, здійснюючи вказані платежі, вона вважала, що продовжує погашати заборгованість за двома попередніми кредитними договорами, не узгоджуються з відомостями банківської виписки, відповідно до якої заборгованість за Кредитними договорами №491031549 та №500832159 була погашена 05.11.2021 року, а подальші платежі обліковувалися банком саме за Кредитним договором №500849344 від 04.11.2021 року (т.1 а.с.16-24).
При цьому, відповідачка та її представник не зазначили, за якими саме реквізитами чи рахунками відповідачка здійснювала подальші платежі, та не надали доказів того, що відповідні кошти вносилися на погашення заборгованості за попередніми кредитними договорами, а не за Кредитним договором №500849344 від 04.11.2021 року.
Водночас, згідно з вищевказаним розрахунком заборгованості загальна сума коштів, зарахованих у рахунок виконання зобов`язань за Кредитним договором №500849344, становила 21240,36 грн., з яких 6911,03 грн. було зараховано в рахунок погашення основної суми кредиту, а 14329,33 грн. — у рахунок погашення процентів за користування кредитними коштами (т.1 а.с.14).
При цьому, до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.
До аналогічного висновку прийшов Верховний Суд у постановах від 23 грудня 2020 року по справі № 127/23910/14-ц та від 17.06.2026 року по справі № 234/7479/21.
Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що здійснення відповідачкою ОСОБА_1 після оформлення Кредитного договору №500849344 від 04.11.2021 року часткових платежів, які були зараховані в рахунок погашення основної суми кредиту та процентів за користування кредитними коштами, що не заперечується відповідачкою та її представником в судовому засіданні, свідчить про визнання нею відповідного грошового зобов`язання, а також підтверджує фактичне прийняття умов вказаного договору та виконання нею зобов`язань саме в межах цього кредитного правовідношення.
При цьому, у зв`язку з тим, що після 23.02.2022 року відповідачка ОСОБА_1 припинила здійснювати передбачені графіком платежі та належним чином не виконувала зобов`язання за Кредитним договором №500849344 від 04.11.2021 року, станом на 14.08.2023 року за нею обліковувалася заборгованість у загальному розмірі 328915,76 грн., з яких: 243546,09 грн. — заборгованість за тілом кредиту та 85369,67 грн. — заборгованість за процентами за користування кредитними коштами, що підтверджується розрахунком позивача та узгоджується з відомостями виписки по особових рахунках.
Водночас відповідачкою ОСОБА_1 та її представником не надано суду іншого розрахунку заборгованості, доказів здійснення платежів, які не були враховані позивачем, або доказів неправильного зарахування банком внесених відповідачкою коштів у рахунок погашення тіла кредиту та процентів.
При цьому, наданий позивачем вищевказаний розрахунок заборгованості відповідачки, на переконання суду, є належним доказом розміру заборгованості останньої, оскільки містить відомості про початкову суму кредиту, дати та розміри здійснених платежів, порядок їх зарахування в рахунок погашення тіла кредиту і процентів, нарахування відповідних складових заборгованості, а також залишок непогашеної заборгованості станом на 14.08.2023 року.
До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19).
За наведених обставин, суд вважає підтвердженою заборгованість відповідачки ОСОБА_1 за вищевказаним Кредитним договором №500849344 від 04.11.2021 року у загальному розмірі 328915,76 грн., з яких 243546,09 грн. — заборгованість за тілом кредиту та 85369,67 грн. — заборгованість за процентами.
Щодо доводів відповідачки ОСОБА_1 та її представника про те, що вищевказаний Кредитний договір №500849344 від 04.11.2021 року та інші документи, пов`язані з оформленням кредиту, нею не підписувалися, суд зазначає наступне.
Так, 17.04.2025 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці за клопотанням представника відповідачки у справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Незалежного інституту судових експертиз.
На час проведення вищезазначеної експертизи оригінали документів вищевказаного Кредитного договору були відсутні в матеріалах даної цивільної справи, згідно пояснень представника позивача, у зв`язку із ракетним обстрілом міста Києва, здійсненого військовими рф 20.12.2024 року та влучанням ракети в будівлю центрально офісу АТ «Сенс Банк» (т.1 а.с.172).
У зв`язку із викладеним, за згодою представника відповідачки, вищевказане експертне дослідження проводилося за електрофотографічними зображеннями вищезазначених документів Кредитного договору №500849344 від 04.11.2021 року (копій документів вищевказаного Кредитного договору), що містили зображення підпису від імені ОСОБА_1 із використанням наданих експерту вільних, умовно-вільних та експериментальних зразків підпису відповідачки.
За результатами вищевказаного проведеного експертами Незалежного інституту судових експертиз судово-почеркознавчого дослідження судовим експертом І. Панчошнік було складено висновок №10639 від 10.10.2025 року (т.1 а.с.233-240), відповідно до змісту якого вбачається, що підпис від імені ОСОБА_1 , електрографічне зображення якого міститься навпроти друкованого запису: «АКЦЕПТ ПРОПОЗИЦІЇ НА УКЛАДАННЯ УГОДИ ПРО НАДАННЯ СПОЖИВЧОГО КРЕДИТУ №500849344 від 04.11.2021 р. отримав» в електрофотокопії Оферти на укладання угоди про надання кредиту №500849344, підписаної ОСОБА_1 від 04.11.2021 року, виконано самою ОСОБА_1 .
У подальшому, 22.01.2026 року, після усунення наслідків вищевказаного ракетного обстрілу, представником позивача було подано до Шевченківського районного суду м. Чернівці оригінали документів, оформлених під час укладення Кредитного договору №500849344 від 04.11.2021 року (т.2 а.с.90, 105).
Після надходження до суду вищевказаних оригіналів документів зазначеного Кредитного договору, відповідачкою ОСОБА_1 повторно було порушено питання щодо проведення почеркознавчого дослідження вже безпосередньо за оригіналами відповідних документів.
12.02.2026 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці за клопотанням відповідачки у даній цивільній справі було призначено іншу судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Чернівецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.
На вирішення вказаної експертизи судом було поставлено питання щодо того, чи виконані ОСОБА_1 підписи в Оферті на укладення угоди про надання кредиту №500849344 від 04.11.2021 року, у клопотаннях від 04.11.2021 року про реструктуризацію заборгованості за Кредитними договорами №491031549 та №500832159, а також у Паспорті споживчого кредиту.
При цьому, вищевказаною ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12.02.2026 року обов`язок з оплати вартості проведення вищезазначеної судово-почеркознавчої експертизи було покладено на відповідачку ОСОБА_1 .
Разом із тим, згідно з повідомленням Чернівецького НДЕКЦ МВС України від 15.05.2026 року про неможливість надання висновку експерта (т.2 а.с.135-138) вбачається, що квитанція про оплату вартості проведення експертизи до експертної установи не надходила, у зв`язку із чим відповідне експертне дослідження оригіналів документів проведено не було, а матеріали цивільної справи повернуто до суду без виконання такої експертизи.
Таким чином, відповідачка ОСОБА_1 , повторно ініціювавши проведення судово-почеркознавчої експертизи після надходження до суду оригіналів документів, не забезпечила можливості її фактичного проведення, оскільки не виконала покладений на неї обов`язок щодо оплати вартості експертного дослідження.
При цьому, дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони правовідношення.
Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 175/3509/19.
Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частина третя статті 13 ЦК України).
Водночас, звернення відповідача до суду з неодноразовими клопотаннями про призначення судової почеркознавчої експертизи, а у подальшому невчинення всіх необхідних дій для проведення такої експертизи не може свідчити про добросовісність дій позичальника.
До аналогічного висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 28 червня 2023 року по справі № 760/53/17.
Таким чином, невиконання відповідачкою ОСОБА_1 покладеного на неї обов`язку щодо оплати вартості судово-почеркознавчої експертизи, призначеної саме за її клопотанням з метою перевірки доводів про непідписання документів Кредитного договору №500849344 від 04.11.2021 року, свідчить про невчинення нею необхідних процесуальних дій для проведення відповідного експертного дослідження. 
Наслідки такої процесуальної поведінки покладаються саме на відповідачку та не можуть бути використані нею для обґрунтування недоведеності належності їй підписів у спірних документах.
Відповідно до статті 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для нього ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Враховуючи те, що проведення вищевказаної судово-почеркознавчої експертизи мало істотне значення саме для перевірки заперечень відповідачки щодо виконання нею підписів у документах, пов`язаних з укладенням вищевказаного спірного Кредитного договору №500849344 від 04.11.2021 року, однак експертиза не була проведена виключно внаслідок несплати ОСОБА_1 її вартості, суд розцінює зазначену поведінку відповідачки як її ухилення від участі в експертизі у розумінні статті 109 ЦПК України.
За таких обставин суд відмовляє у визнанні обставини, на яку посилається відповідачка, а саме того, що підписи у спірних документах вищевказаного Кредитного договору виконані не нею, оскільки відповідачка ОСОБА_1 , ініціювавши проведення експертного дослідження оригіналів документів, не забезпечила його проведення та не надала суду іншого належного і допустимого доказу на підтвердження своїх заперечень.
Таким чином, посилання відповідачки ОСОБА_1 на те, що Кредитний договір №500849344 від 04.11.2021 року та пов`язані з його укладенням документи нею не підписувалися, суд вважає необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
При цьому, згідно з вищевказаним висновком експертизи №10639 від 10.10.2025 року, яка проводилась за клопотанням представника відповідачки, підпис від імені ОСОБА_1 , електрографічне зображення якого міститься в Оферті на укладення угоди про надання кредиту №500849344 від 04.11.2021 року, виконано самою ОСОБА_1 .
Таким чином, сукупність досліджених судом доказів, які є послідовними, взаємопов`язаними та узгоджуються між собою, є достатньою для висновку про те, що Кредитний договір №500849344 від 04.11.2021 року був укладений саме відповідачкою ОСОБА_1 , яка погодила його умови та в подальшому частково виконувала взяті на себе зобов`язання.
При цьому, матеріалами справи підтверджується, що відповідачка ОСОБА_1 належним чином зобов`язання за вищевказаним Кредитним договором не виконала, передбачені графіком платежі у повному обсязі не здійснила, унаслідок чого станом на 14.08.2023 року за нею утворилася заборгованість у загальному розмірі 328915,76 грн., з яких: 243546,09 грн. — заборгованість за тілом кредиту та 85369,67 грн. — заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК України).
Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29.
За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин, а також не спростовують наведені судом твердження.
Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Сенс Банк», в інтересах якого діє представник – Мужик Н.Т., до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають задоволенню в повному обсязі, зокрема у розмірі 328915,76 грн., з яких: 243546,09 грн. — заборгованість за тілом кредиту та 85369,67 грн. — заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.
Крім цього, з відповідачки ОСОБА_1 на підставі частини першої статті 141 ЦПК України слід стягнути на користь позивача АТ «Сенс Банк» сплачений ним при зверненні до суду судовий збір у розмірі 4933,74 грн., виходячи з повного задоволення заявлених позовних вимог АТ «Сенс Банк».
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 130, 131, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позов Акціонерного товариства «Сенс Банк», в інтересах якої діє їх представник – Мужик Назар Тарасович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь позивача Акціонерного товариства «Сенс Банк», код ЄДРПОУ: 23494714, заборгованість за Кредитним договором №500849344 від 04.11.2021 року у розмірі 328915,76 (триста двадцять вісім тисяч дев`ятсот п`ятнадцять) гривень (сімдесят шість) копійок.
Стягнути з відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь позивача Акціонерного товариства «Сенс Банк», код ЄДРПОУ: 23494714, понесені позивачем витрати зі сплати ним судового збору в розмірі 4933,74 (чотири тисячі дев`ятсот тридцять три) гривні (сімдеся)т чотири копійки.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
З повним текстом рішення суду учасники справи можуть ознайомитись 03 липня 2026 року.

СУДДЯ: