Справа № 132/436/26
Провадження № 2-о/132/70/26 
РІШЕННЯ 
Іменем України

"10" червня 2026 р. Калинівський районний суд Вінницької області у складі: головуючого – судді СЄЛІНА Є.В., присяжних МІЛІНЧУКА Ю.М., КАЗМІРУК О.М., при секретарі судового засідання – РИБАК І.Ю., за участі: представника заявника ОСОБА_1 - адвоката ЗАЇЧЕНКО О.Є., розглянувши у судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Хмільницького району Вінницької області, справу № 132/436/26 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи – ОСОБА_2 , в інтересах якого дії його законний представник – мати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України, Калинівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про оголошення фізичної особи померлою,

ВСТАНОВИВ:
11.02.2026 року ОСОБА_1 звернулась до Калинівського районного суду Вінницької області із заявою про оголошення фізичної особи померлою. 
Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 (по стройовій частині) від 17.09.2022 року № 228, на виконання Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» солдат ОСОБА_5 призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та направлений до військової частини НОМЕР_1 . За сповіщенням сім`ї № 319 від 04.11.2023 року, оператор взводу протитанкових ракетних комплексів стрілецького батальйону солдат ОСОБА_5 зник безвісти 27.10.2023 року в районі населеного пункту Старомайорське Волноваського району Донецької області. Відділенням поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області 31.10.2023 року внесено до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення (кримінальне провадження № 12023020020000960) за фактом зникнення поблизу населеного пункту Старомайорське Волноваського району Донецької області ОСОБА_5 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який проходив службу у 1 протитанковому батальйоні у званні солдат, який останній раз виходив на зв`язок 23.10.2023 року, за правовою кваліфікацією частини першої статті 115 КК України (вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині). Відповідно до витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти № 20240419-1131, ОСОБА_5 зник безвісти на території бойових дій (під час воєнних дій). За твердженнями побратимів, він загинув під час виконання бойового завдання, проте тіло не вдалося евакуювати. 17.09.2024 року Калинівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відмовив ОСОБА_1 у державній реєстрації смерті її сина ОСОБА_5 , який зник безвісти, та видачі свідоцтва про смерть. Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просить оголосити померлим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Калинівка Вінницької області, громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який зник безвісти під час виконання обов`язків військової служби при виконанні бойового завдання на захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України 27.10.2023 року на території Донецької області, пов`язаного із захистом Батьківщини, у віці 33 роки, неподалік населеного пункту Старомайорське Волноваського району Донецької області.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2026 року, визначено склад суду з розгляду заяви: головуючого суддю Сєліна Є.В.
Протоколом автоматизованого визначення присяжних від 11.02.2026 року, визначено склад присяжних: Мілінчука Ю.М., Казмірук О.М.
Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 16.02.2026 року, відкрито провадження за заявою, визначено здійснити її розгляд в порядку окремого провадження в судовому засіданні у складі одного судді і двох присяжних.
Заявник ОСОБА_1 , її представник – адвокат Заїченко О.Є., заінтересовані особи – законний представник малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 – його мати ОСОБА_3 , а також ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримали вимогу щодо оголошення ОСОБА_5 померлим з підстав, зазначених у поданій заяві. 
Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені в передбаченому законом порядку, заперечень проти вимоги щодо оголошення ОСОБА_5 померлим суду не надали.
Суд, з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши в порядку, визначеному процесуальним законом у справі, докази, якими вони обґрунтовуються, прийшов до наступних висновків.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що заявник ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця міста Калинівка Вінницької області. 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець міста Калинівка Вінницької області, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» був призваний ІНФОРМАЦІЯ_5 на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та направлений до військової частини НОМЕР_1 , про що свідчить витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) полковника ОСОБА_6 від 17 вересня 2022 року № 228.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (по стройовій частині) полковника ОСОБА_7 від 18 жовтня 2023 року № 300, солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_5 , оператора взводу протитанкових ракетних комплексів і стрілецького батальйону, визнано таким, який прибув та приступив з 18 жовтня 2023 року до виконання службових обов`язків в підпорядкування командира НОМЕР_2 територіальної оборони для забезпечення заходів із правового режиму воєнного стану.
Як вбачається з витягу із Журналу бойових дій НОМЕР_3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 (реєстраційний № 2/7/84дск, розпочатий 05 жовтня 2023 року, закінчений 13 січня 2024 року), солдат ОСОБА_5 відповідно до розпорядження 128 обр ТрО від 24 жовтня 2023 року № 128/68/67 дск, вибув 24 жовтня 2023 року о 17год.00хв. на лінію зіткнення для виконання бойових розпоряджень.
За цим же журналом, під час обстрілу з міномету 82мм. по ВОП ЛІМОН (2,5км. західніше Старомайорське) з напрямку населеного пункту Володине, 27 жовтня 2023 року в період часу з 12год.15хв. по 12год.50хв. солдат ОСОБА_5 зник безвісти (евакуація тіла неможлива). 
Сповіщенням сім`ї № 319, складеним 04 листопада 2023 року т.в.о.начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 підполковником ОСОБА_8 , повідомлено, що солдат ОСОБА_5 , оператор взводу протитанкових ракетних комплексів стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , відданий військовій присязі на вірність Українському народу, мужньо виконавши військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, зник безвісти 27 жовтня 2023 року в районі населеного пункту Старомайорське Волноваського району Донецької області. 
Відповідно до акту службового розслідування, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України полковника ОСОБА_7 , та його матеріалів, неправомірних дій солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_5 , оператора взводу протитанкових керованих ракет НОМЕР_3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 не встановлено. Причинами та умовами, що сприяли його зникненню безвісті є повномасштабна збройна агресія російської федерації. Його обліковано, як такого, що з 27 жовтня 2023 року зник безвісти під час захисту Батьківщини.
31 жовтня 2023 року відділом поліції № 1 (місто Вінниця) Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023020020000960 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України.
Згідно витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 20240419-1131, сформованого 19 квітня 2024 року Міністерством внутрішніх справ України, громадянин ОСОБА_5 зник на території бойових дій (під час воєнних дій).
Свідок ОСОБА_9 будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, в судовому засіданні зазначив, що будучи військовослужбовцем військової служби, під час виконання бойових розпоряджень, перебував з іншими військовослужбовцями на лінії зіткнення неподалік населеного пункту Старомайорське Волноваського району Донецької області, серед яких був і ОСОБА_5 . Під час мінометного обстрілу, ОСОБА_5 загинув на його очах. Пересвідчившись у його смерті, він підготував тіло до евакуації, однак через активні бойові дії на лінії зіткнення, тіло ОСОБА_5 не було евакуйоване.
Аналогічні покази дав і свідок ОСОБА_10 , який з показів побратимів ОСОБА_5 , зокрема військовослужбовця ОСОБА_9 , встановив, що останній загинув неподалік населеного пункту Старомайорське Волноваського району Вінницької області, під час виконання бойового завдання. 
Калинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області відмовлено ОСОБА_1 у проведенні державної реєстрації смерті сина ОСОБА_5 через відсутність документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою, що підтверджується відмовою у проведенні державної реєстрації смерті від 17 вересня 2024 року № 171-28.21-35. 
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Порядок розгляду судом справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою визначено главою 4 розділу IV ЦПК України.
Статтею 306 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Частиною першою статті 46 ЦК України встановлено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Згідно з частиною третьою статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок.
Статтею 47 ЦК України передбачено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
Особливістю категорії справ про оголошення особи померлою є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
Смерть - це припинення життєдіяльності організму. Зі смертю припиняється цивільна правоздатність фізичної особи.
Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.
Ключовим питанням у цій справі є визначення моменту, з якого потрібно починати відлік встановленого частиною другою статті 46 ЦК України спеціального строку, після спливу якого фізична особа може бути оголошена судом померлою.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 грудня 2024 року в справі № 755/11021/22 (провадження № 14-94цс24) вирішила виключну правову проблему щодо початку відліку строку, передбаченого частиною другої статті 46 ЦК України, для оголошення судом фізичної особи померлою у разі, якщо є підстави припускати про вірогідну смерть (загибель) особи на території, на якій велись активні бойові дії.
Формулюючи тлумачення речення другого частини другої статті 46 ЦК України в аспекті початку перебігу визначеного нею шестимісячного строку, Велика Палата у вказаній постанові зазначила наступне:
- словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України;
- встановлення такого строку дозволяє зменшити імовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою;
- строк у шість місяців потрібно відраховувати від дня закінчення активних бойових дій на місці (території) ймовірної загибелі фізичної особи. Це забезпечує більш обґрунтований підхід до визначення моменту, коли зникнення фізичної особи (з надзвичайно високим ступенем вірогідності) можна вважати остаточним і невідворотним, і відповідає меті законодавчого регулювання - забезпечення справедливості та правової визначеності для всіх зацікавлених сторін у таких суспільних відносинах (див.: п.70-72).
Вирішуючи питання щодо конкретизації правового висновку, викладеного в постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 щодо застосування частини другої статті 46 ЦК України в аспекті початку перебігу визначеного нею шестимісячного строкувід дня закінчення активних бойових дій, незважаючи на те, що території залишаються тимчасово окупованими, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для прийняття справи до свого розгляду, зокрема з посиланням на те, що «аналіз відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень демонструє стале правозастосування положень частини другої статті 46 ЦК України та висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленого в справі № 755/11021/22, відповідно до якого шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, слід відраховувати від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі особи, у тому числі в разі зміни статусу територій з «території активних бойових дій» на «території можливих бойових дій» або «тимчасово окуповані рф території України» (п.53 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 16 квітня 2026 року у справі № 671/132/25 (провадження № 14-22цс26)).
Отже, виходячи зі змісту положень частини другої статті 46 ЦК України та з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, сформульованих у постанові від 11 грудня 2024 року в справі № 755/11021/22 та в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 16 квітня 2026 року у справі № 671/132/25, з`ясуванню судом в цій справі підлягає обставина ведення на території місця вірогідної загибелі військовослужбовця ОСОБА_5 - населений пункт Старомайорське Волноваського району Вінницької області, активних бойових дій та (в разі його наявності) моменту їхнього завершення.
Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.
Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією спочатку був затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, із змінами і доповненнями, а тепер - наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376 (далі - Наказ № 376).
У цьому Наказі зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані російською федерацією території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території.
Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з вказаного Наказу, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України.
У Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженому наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 року № 376, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 року за № 380/43786 міститься інформація щодо населеного пункту Старомайорське Волноваського району Донецької області, а саме, з 24.02.2022 по 09.03.2022 та з 29.07.2023 по 15.02.2024 територія активних бойових дій; з 16.02.2024 по 30.09.2024 територія активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; з 10.03.2022 по 28.07.2023 та з 01.10.2024 з відкритою датою завершення тимчасової окупації - тимчасово окупована російської федерацією територія України.
В ухвалі від 16 квітня 2026 року у справі № 671/132/25 (провадження№ 14-22цс26) Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що з часу ухвалення Великою Палатою Верховного Суду постанови в справі № 755/11021/22 на законодавчому рівні не відбулась зміна підходів до вирішення питання обчислення строків оголошення особи померлою, і, як було зазначено вище, наголосила на сталості застосування положень частини другої статті 46 ЦК України та висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленого у справі № 755/11021/22, відповідно до якого шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, слід відраховувати від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі особи, у тому числі в разі зміни статусу територій з «території активних бойових дій» на «території можливих бойових дій» або «тимчасово окуповані рф території України».
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про оголошення її сина ОСОБА_5 померлим в районі виконання бойових (спеціальних) завдань, під час виконання бойового завдання із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації під час воєнних дій на території України. Визначаючи мету звернення до суду, заявник вказала, що рішення суду їй необхідне, зокрема для проведення державної реєстрації смерті.
Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23.
У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути, зокрема: письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.
Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин.
Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року у справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23).
Разом із тим суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою (див. постанови Верховного Суду від 08 лютого 2024 року у справі № 148/1207/22, від 04 червня 2025 року у справі № 591/11696/23, від 18 грудня 2025 року у справі № 357/16463/24).
Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою-п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.
На переконання суду, заявником надано докази, які з достатньою вірогідністю підтверджують загибель сина ОСОБА_5 у районі воєнних (бойових) дій ІНФОРМАЦІЯ_7 , в результаті артилерійського обстрілу та безпосереднього бойового зіткнення зі збройними формуваннями російської федерації.
Оцінивши встановлені в даній справі обставини, враховуючи мету звернення заявника, суд доходить висновку, що подана ОСОБА_1 заява про оголошення особи померлою підлягає задоволенню, а її сина ОСОБА_5 необхідно оголосити померлим з дня його вірогідної смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Оскільки відповідно до офіційного сповіщення т.в.о.начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 підполковника ОСОБА_11 від 04 листопада 2023 року № 319, солдат ОСОБА_5 зник безвісті 27 жовтня 2023 року поблизу населеного пункту Старомайорське Волноваського району Вінницької області, а тому місцем смерті ОСОБА_5 належить вважати саме такий населений пункт.
Крім того, суд зауважує, що законом встановлений правовий запобіжник порушення будь-яких прав особи, оголошеної судом померлою, оскільки відповідно до статті 48 ЦК України, у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилась, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи, або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.
Також частиною другою статті 20 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» передбачено, що, якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, оголошена померлою, але її останки не знайдено, проведення розшуку не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи.
За приписами частин першої-третьої, п`ятої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Керуючись ст.ст.133, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 308, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи – ОСОБА_2 , в інтересах якого дії його законний представник – мати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України, Калинівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про оголошення фізичної особи померлою – задовольнити.
Оголосити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця міста Калинівка Вінницької області, громадянина України, померлим від дня його вірогідної смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 , під час виконання бойового завдання із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації під час воєнних дій на території України. Датою смерті ОСОБА_5 вважати ІНФОРМАЦІЯ_7 , а місцем смерті вважати село Старомайорське, Донецька область, Україна. 
Після набрання цим рішенням законної сили надіслати її копії: Калинівському відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для реєстрації смерті фізичної особи, а також до Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.
Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя

Присяжні: