П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/9269/24	

Категорія 112010200	Головуючий у суді І інстанції: Бабенко Д.А. час і місце ухвалення: спрощене провадження, м. Херсон	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Семенюка Г.В.,
суддів – Федусика А.Г., Шляхтицького О.І., 

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, мотивуючи його тим, що відповідач протиправно припинив виплату пенсії позивачу та відмовив у її виплаті на його особистий банківський рахунок.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області стосовно невиплати пенсії ОСОБА_1 на його особистий банківський рахунок № НОМЕР_1 в АТ КБ “Приватбанк” з 05 грудня 2018 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 на банківський рахунок № НОМЕР_1 в АТ КБ “Приватбанк”, здійснити виплату недоотриманої пенсії з 05 грудня 2018 року на банківський рахунок № НОМЕР_1 в АТ КБ “Приватбанк”, з урахуванням перерахунків пенсії та компенсації втрати частини доходів.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ в Херсонській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги ГУ ПФУ в Херсонській області зазначає, що задовольняючи позовні вимоги Позивача, Суд І інстанції у рішенні від 03.11.2025 по справі № 420/9269/24 припустився порушень норм матеріального права, у неповній мірі з`ясував обставини, які мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення спору, у зв`язку з чим рішення від 03.11.2025 підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Позивач надав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у якому вказує на те, що апеляційна скарга Відповідача жодним чином не спростовує доводів позовної заяви та рішення суду, а лише вказує на його обґрунтованість.
На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що Позивач є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , виданого органом 2ISR, 20.07.2016 року.
17.11.2006 року позивач виїхав до Ізраїлю та прийнятий на консульський облік в Посольстві України в державі Ізраїль.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 р. у справі №540/537/19, яке набрало законної сили 15.06.2019, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 05.12.2018 року, з урахуванням висновків суду.
На виконання вказаного судового рішення позивачу призначена пенсія за віком з 05 грудня 2018 року.
07.07.2023 року представником позивача через особистий кабінет на веб-порталі Пенсійного фонду було направлено до відповідача апостильовану заяву про виплату пенсії через АТ КБ “Приватбанк”.
Листом від 22.09.2023 №7399-7033/О-02/8-2100/23 відповідачем повідомлено представника позивача про те, що оскільки заява гр. ОСОБА_1 про виплату пенсії на банківський рахунок направлена з порушенням вимог Закону №1058, пунктів 10 Порядку 1596, Договору, а саме: не надано оригінал паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує її вік, документи, які вказують про місце проживання на території України на дату звернення, а також в заяві відсутні дані про ідентифікацію пенсіонера представником банку, підстав для перерахування пенсійних коштів на вказаний рахунок немає.
Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області листом від 15.03.2024 року №2100-0502-8/11781 повідомило представника позивача, що згідно звітів про невиплату пенсій, наданих АТ “Укрпошта”, ОСОБА_2 не отримував пенсію з вересня 2023 року по лютий 2024 року. У зв`язку із чим виплата пенсії припинена з 01.03.2024 року.
Вважаючи протиправною відмову пенсійного органу виплачувати поновлену пенсію на банківський рахунок, позивач через представника звернувся до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що Відповідачем не зазначено жодної обґрунтованої підстави для припинення виплати пенсії позивачу та не надано належних доказів правомірності припинення виплати пенсії позивачу.
П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV).
За визначенням, наведеним в статті 1 Закону №1058-ІV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до ч.1 ст.47 Закону №1058-ІV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1596, визначено механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями, головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів, шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги в уповноважених банках.
Згідно п.4 Порядку №1596 виплата пенсій та грошової допомоги відповідно до цього Порядку здійснюється за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувачів в населених пунктах у межах України через вибрані одержувачами уповноважені банки, їх відокремлені підрозділи (філії, відділення, представництва тощо).
Цим же пунктом Порядку №1596 передбачено, що пенсія, грошова допомога в разі виїзду одержувача на постійне місце проживання за кордон виплачуються органами Пенсійного фонду, органами соціального захисту населення шляхом зарахування на поточний рахунок одержувача в уповноваженому банку.
У разі відсутності в одержувача поточного рахунка такі виплати можуть проводитися органами Пенсійного фонду шляхом переказу коштів одержувачу без відкриття рахунка через банк, який є уповноваженим на провадження розрахунково-касових операцій з коштами Пенсійного фонду України, визначений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21 січня 2004 р. №25 “Про визначення уповноваженого банку, який провадить розрахунково-касові операції з коштами Пенсійного фонду України”, а також органами соціального захисту населення - через уповноважений банк, з яким передбачено такий спосіб виплати договором, зазначеним у пункті 3 цього Порядку.
За приписами п.5 Порядку №1596 уповноважені банки проводять операції з відкриття поточних рахунків, зарахування сум пенсій та грошової допомоги, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на поточні рахунки і їх виплати відповідно до зобов`язань, визначених додатком до Порядку відбору банків, через які здійснюється виплата пенсій, грошової допомоги, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням та заробітної плати працівникам бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 №1231, та укладених договорів, передбачених пунктом 3 цього Порядку.
Згідно п.6 Порядку №1596 одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунку.
Відповідно до п.8, п.9 Порядку №1596, поточні рахунки одержувачам відкриваються уповноваженими банками згідно з вимогами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку, що регулюють порядок відкриття рахунків у національній та іноземній валюті.
Між уповноваженим банком і одержувачем укладається договір банківського рахунку. Положеннями договору не можуть погіршуватися умови виплати пенсій та грошової допомоги, встановлені цим Порядком. Умови договору повинні передбачати можливість його розірвання за ініціативою однієї із сторін.
Згідно п.10 Порядку №1596, заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) або заява про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка (додаток 4) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України.
Заява про виплату пенсії або грошової допомоги може прийматися органом Пенсійного фонду України або органом соціального захисту населення через установи уповноваженого банку, зокрема, в електронній формі з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, одержувача та уповноваженого працівника банку.
Заява приймається за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує її вік, і визначеного законодавством документа, необхідного для з`ясування місця її проживання, та реєструється в установленому порядку.
У разі отримання від одержувача заяви про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка орган Пенсійного фонду України або орган соціального захисту населення інформує одержувача про необхідність укладення договору банківського рахунка із зазначеним у заяві уповноваженим банком.
Органи Пенсійного фонду України та органи соціального захисту населення формують перелік одержувачів на підставі отриманих заяв про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка та разом із необхідними для відкриття поточних рахунків таким особам документами та відомостями, визначеними нормативно-правовими актами Національного банку, подають його відповідному уповноваженому банку у строки, визначені у договорі, але не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дати прийняття документів.
Заява про виплату пенсії може подаватися до органу Пенсійного фонду України в електронній формі через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням засобів кваліфікованого електронного підпису.
Таким чином, підставою для виплати пенсії через поточні рахунки в банках є заява про виплату пенсії (бланк якої є Додатком №1 до Порядку №1596), яка може бути подана пенсійному органу, відповідно до п. 10 Порядку №1596, двома шляхами, а саме:
особисто пенсіонером до органу Пенсійного фонду;
від установи уповноваженого банку.
Аналогічні положення закріплені у п 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок №22-1), яким передбачено, що заяви про виплату пенсії реєструються в журналі вхідної кореспонденції. Заява про виплату пенсії через банківський рахунок подається заявником згідно з Порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їхні поточні рахунки у банках, затвердженим Постановою №1596 (зі змінами).
Разом з тим, жоден з пунктів Порядку №22-1 не містить обов`язку пенсіонера звертатись із заявою про поновлення виплати пенсії особисто. Вжитий у пункті 1.1 термін заявник, як вже зазначено вище, дає підстави стверджувати, що таким заявником може бути і представник за довіреністю.
Верховний Суд у постанові від 24.07.2023 по справі №280/6637/22 дійшов такого правового висновку:
“Слід зазначити, що наразі відсутній чіткий механізм щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне місце проживання за межі України, а тому існуючі загальні норми, на думку суду, не повинні тлумачитись Пенсійним фондом з надмірним формалізмом, зважаючи на те, що не проведення виплати пенсії таким особам відбулося з вини держави в особі її компетентних органів.
Таким чином, колегія суддів вважає за можливе проводити виплату пенсії громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, шляхом її перерахунку на діючі карткові рахунки, відкриті в українських банках. При цьому, відповідну заяву із зазначенням реквізитів рахунку може подавати представник пенсіонера за довіреністю. Особиста присутність пенсіонера під час подання такої заяви чинним законодавством не вимагається”.
Крім того, необхідність приїзду людей похилого віку, які виїхали на постійне проживання за межі України, виключно з метою особистого звернення до Пенсійного органу задля виправлення помилки, допущеної державою, є додатковим тягарем для таких осіб і не сприяє відновленню їх порушеного права.
Такий підхід суперечить тезам, покладеним Конституційним судом України в основу рішення від 07.10.2009 року №25-рп/2009.
Суд враховує, що на сайті Пенсійного фонду України за посиланням: https://mof.gov.ua/uk/upovnovazheni-banki-shhodo-obslugovuvannja-zarplatnih-proektiv наведено перелік уповноважених банків, через які може здійснюватися виплата пенсій, серед переліку уповноважених банків є також АТ КБ “ПРИВАТБАНК”. Отже, АТ КБ “ПРИВАТБАНК” є уповноваженим банком, якому надано право виплати пенсії пенсіонерам, через відкритий в ньому поточний рахунок.
Як вбачається з матеріалів справи, в АТ КБ “ПРИВАТБАНК” відкрито банківський рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 .
07.07.2023 представником позивача на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України розміщено заяву (клопотання) про поновлення виплати пенсії на поточний банківський рахунок.
В указаному зверненні представник позивача зазначив, що його клієнт ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Херсонській області, просив перераховувати його пенсію на його особистий банківський рахунок, відкритий у АТ КБ Приватбанк № НОМЕР_1 .
З матеріалів справи вбачається, що до заяви про виплату пенсії на визначений банківський рахунок, позивачем долучено апостильована довіреність, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордер.
В спірному випадку встановлено, що волевиявлення позивача щодо виплати пенсії на відкритий ним поточний рахунок в уповноваженому банку оформлено письмово через його представника з наданням усіх необхідних документів, що не суперечить жодній нормі діючого законодавства, тому відмова відповідача у виплаті пенсії на визначений позивачем банківський рахунок, відкритий у відділенні в АТ “ПРИВАТБАНК”, є протиправною.
Доводи відповідача про те, що заява про виплату пенсії надійшла від представника позивача (а не від банківської установи) без дотримання вимог Порядку №1596, є помилковими, оскільки як вже зазначалося, цією заявою позивачем визначено його волевиявлення та реалізовано право на отримання пенсій на відкритий ним поточний рахунок в уповноваженій банківській установі.
Так, в матеріалах справи міститься апостиль нотаріуса, яким посвідчено підпис ОСОБА_1 , якою оформлено довіреність від 07.07.2023 року на представництво його інтересів, зокрема, Меламедом Вадимом.
До того ж, врегульований на законодавчому рівні порядок відкриття рахунків у національній та іноземній валюті покладає на банк відповідальність за достовірність даних, внесених уповноваженим працівником банку до заяви про виплату пенсії щодо проведення у повному обсязі ідентифікації одержувача під час відкриття рахунку.
Відповідно до абз.6 п.10 Порядку №1596 уповноважений банк може відмовити у відкритті поточного рахунка одержувачу з підстав, визначених законодавством та/або нормативно-правовими актами Національного банку, або у разі надання не в повному обсязі та/або недостовірної інформації чи документів, що містять недостовірну/неправдиву інформацію, та/або будь-яких інших відомостей, необхідних уповноваженому банку для відкриття поточного рахунка згідно з вимогами законодавства та/або нормативно-правових актів Національного банку, про що повідомляє відповідному органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення із зазначенням причин відмови у відкритті рахунка для інформування одержувача або подання відсутньої/уточнювальної інформації, відсутніх відомостей та/або документів.
За таких обставин, позивач має право на виплату поточної пенсії, в тому числі суму недоотриманої пенсії на банківський рахунок, відкритий у АТ “ПРИВАТБАНК”, а тому відповідач зобов`язаний виплачувати пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою, поданою представником.
Верховним Судом у постанові від 20.01.2022 по справі №280/4551/21 сформовано правовий висновок, згідно якого: “подання заяви про поновлення виплати пенсії пенсіонеру, який виїхав на постійне проживання за межі України, у період дії Порядку №22-1 у редакції постанов правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 року №13-1 та від 16.12.2020 року №25-1 допускається, у тому числі, представником такого пенсіонера за довіреністю і така заява повинна бути розглянута Пенсійним органом з урахуванням інших вимог Порядку №22-1”.
Вказаний правовий висновок розповсюджується і на порядок виплати грошових коштів на карткові рахунки пенсіонерів, які фактично перебувають за кордоном (постанова Верховного Суду від 24.07.2023 року по справі №280/6637/22).
Наведені ж відповідачем в листі обставини не є підставою для відмови у виплаті пенсії позивачу на відкритий ним банківський рахунок в уповноваженому банку, а отже, відповідачем було допущено надмірний формалізм у спірних правовідносинах, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача, як пенсіонера, - верстви населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій.
Відповідно до ч. 1 статті 49 Закону №1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду №25-рп/2009 від 07.10.2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.
Зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.
Жоден з таких випадків управлінням Пенсійного фонду не застосований та не доведений.
Частиною 1 статті 49 Закону №1058-IV однозначно визначено, що виплата пенсії може бути припинена виключно за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду.
Однак, жодного рішення щодо припинення виплати пенсії ані територіальним органом ПФУ, ані судом не приймалось.
Таким чином, з боку відповідача вбачається грубе порушення процедури припинення виплати пенсії, яка встановлена ч. 1 статті 49 Закону №1058-IV.
Верховний Суд у постанові від 22.03.2018 у справі №243/6391/17 зазначав, що: “можливість припинення виплати пенсії без вирішення цього питання шляхом прийняття відповідного рішення діючим законодавством України не передбачена.”.
Відповідачем не зазначено жодної обґрунтованої підстави для припинення виплати пенсії позивачу та не надано належних доказів правомірності припинення виплати пенсії позивачу, а тому таке втручання невиправданим, з урахуванням вимог статті 1 Першого протоколу до Конвенції.
Конституційне право позивача на отримання пенсії не може бути обмежено з огляду на приписи Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Невиплата пенсії, яка гарантована Конституцією України є прямим порушенням статті 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини.
Частиною другою статті 46 Закону №1058-IV передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Відповідно до статті 1 Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” від 19 жовтня 2000 року №2050-III (далі - Закон №2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Згідно з частиною першою-другою статті 2 Закону №2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), сума індексації грошових доходів громадян.
Враховуючи зазначені вище норми та обставини цієї справи, оскільки непроведення виплати пенсії позивачу відбулося з вини держави в особі її компетентних органів, суд вважає, що поновлення виплати пенсії має проводитися без обмеження будь-яким строком та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до частини другої статті 46 Закону №1058-IV.
Зазначені висновки суду узгоджуються із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 20 травня 2020 року у справі №815/1226/18, та Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 30 липня 2020 року у справі №461/5775/16-а, від 30 липня 2020 року у справі №802/798/18-а, від 24 вересня 2020 року у справі №0240/3646/18-а, від 24 вересня 2020 року у справі №806/1754/18, від 18 травня 2022 року у справі №160/5259/20, у правовідносинах, подібних тим, які є спірними у даній справі. 
У цих справах ВС дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог про поновлення виплати пенсії без обмеження будь-яким строком та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до частини другої статті 46 Закону №1058-IV, оскільки не проведення виплати пенсії позивачу відбулося з вини держави в особі її компетентних органів.
Таким чином, вимога про проведення виплати пенсії з урахуванням компенсації втрати частини доходів є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Доводи апеляційної скарги дублюють відзив на адміністративний позов (т.3 а.с. 1) були предметом дослідження в суді першої інстанції та висновків останнього не спростовують.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року по справі № 420/9269/24, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Суддя-доповідач 		Г.В. Семенюк	
Судді	  	А.Г. Федусик   О.І. Шляхтицький