Справа № 278/1685/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2026 року     м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О.М., за участю секретаря судового засідання Гомонюк Д.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -
ВСТАНОВИВ:
Адвокат Свінціцька Г.В., яка діє в інтересах позивачки, звернулась до суду із вище вказаною позовною заявою, якою просила стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів у період з 01.12.2023 по 01.03.2026, що стягнені на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі виконавчого листа Житомирського районного суду Житомирської області у справі №278/464/19 у розмірі 50060,97 грн, розрахованої станом на 01.03.2026, мотивуючи тим, що з кінця 2023 року відповідач систематично допускав прострочення чергових платежів.
Провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження ухвалою суду від 06.04.2026 (а.с. 28). 
Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи; згідно трекінгів з АТ «Укрпошта», поштові відправлення були вручені одержувачу (а.с. 31, 58).
Представник позивача – адвокат Свінціцька Г.В. також надала додаткові письмові пояснення із долученням детального розрахунку заборгованості відповідача зі сплати аліментів, наданого Глибоцьким відділом державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за певні періоди. Додатково наголосила, що вимога щодо стягнення неустойки (пені) з відповідача розраховувалась виключно за період, у який була наявна заборгованість; загальна сума, яку вони вимагають до стягнення, не перевищує граничної суми заборгованості зі сплати аліментів. Також надала уточнений розрахунок неустойки (пені) з урахуванням оновленої довідки-розрахунку заборгованості відповідача.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думки учасників, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що згідно рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 17.04.2019 року у справі №278/464/19 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів було задоволено частково; постановлено змінити призначений рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 11 листопада 2010 року у справі № 2-1804/10 розмір аліментів, який стягується з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/3 частини заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, який стягувати з 21 лютого 2019 року до повноліття ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 23-24).
Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно відомостей Глибоцького відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у них на виконанні відділу перебуває виконавче провадження №25476473, щодо примусового виконання виконавчого листа №2-1804 від 25.03.2011 року, виданого Житомирським районним судом про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 усіх видів його заробітку(доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з 22.09.2010 року і до повноліття дітей (а.с. 15).
Згідно розрахунку заборгованості, зробленого Глибоцьким відділом державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, станом на 05.03.2026 року борг по сплаті аліментів становить 50060,97 гривень (а.с. 16-18). Крім того, у подальшому, при подані додаткових пояснень, представником позивача долучено довідку-розрахунок заборгованості у розгорнутому вигляді, зроблену в межах виконавчого провадження №25476473, за період з вересня 2010 року по березень 2018 року та за період з квітня 2018 року по теперішній час (зворот. а.с. 50-54). 
Представником позивача на підставі розрахунків заборгованостей було зроблено розрахунок неустойки (пені) зі сплати аліментів при поданні позовної заяви з листопада 2023 року по лютий 2026 року, з якого вбачається, що арифметична сума пені становить 131824,63 грн (а.с. 4-8). Водночас, з додаткових пояснень, в яких остання надала уточнений розрахунок неустойки (пені) з урахуванням оновленої довідки-розрахунку заборгованості відповідача, арифметичний розмір нарахованої пені становить 154220,98 грн за період з листопада 2023 року по травень 2026 року (а.с. 40-46).
Водночас, згідно довідки, виданої Глибоцьким відділом державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вбачається, що станом на 01.06.2026 року заборгованість зі сплати аліментів у відповідача - відсутня (а.с. 55).
Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частинами першою та другою статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».
Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.
Згідно з роз`ясненнями пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
Відтак, розглядаючи позов про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, суд встановлює факт заборгованості за аліментами, наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, в її виникненні та залежно від цього вирішує питання про наявність чи відсутність в одержувача аліментів права на стягнення неустойки.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 лютого 2025 року у справі № 206/4992/21 (провадження 61-12735сво23) зазначено, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадків, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.
Тобто, відповідач зобов`язаний довести відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів і сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.
При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.
Із наданих розрахунків заборгованості зі сплати відповідачем аліментів, вбачається, що в діях останнього наявна вина щодо несвоєчасності сплати аліментів на користь позивачки на утримання дітей. Будь-яких доводів на підтвердження виключення його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, або наявності інших обставин, унаслідок яких він прострочував виплату аліментів та/або взагалі її не здійснював, а також щодо сплати таких аліментів належним чином, що б спростовували доводи позивача, відповідач до суду не надав. 
Розрахунок, здійснений ВДВС щодо наявної заборгованості зі сплати аліментів, так і розрахунок неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, ніким не оспорювався. 
Крім того, судом враховано, що парламент встановив у частині першій статті 196 СК максимальну межу для пені, передбачивши, що розмір пені не повинен перевищувати розміру заборгованості, на яку вона нараховується. Окрім цього в сфері судового розсуду перебуває вирішення питання про зменшення пені (частина друга статті 196 СК).
Тобто алгоритм визначення розміру пені, який підлягає стягненню на користь одержувача аліментів, полягає в наступному: спочатку, з урахуванням максимальної межі, визначається пеня; після цього з`ясовується чи є підстави для її зменшення. При вирішенні питання про стягнення пені (стаття 196 СК) законодавець надає суду право зменшувати розмір пені, а не звільняти платника аліментів від її сплати.
Тлумачення частини другої статті 196 СК свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох підстав, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них. Суд при вирішенні питання про зменшення розміру неустойки враховує матеріальний та/або сімейний стан платника аліментів.
Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити матеріальний та/або сімейний стан платника аліментів як підстав для зменшення розміру пені. Такий матеріальний та/або сімейний стан платника аліментів має доводитися платником на момент коли відбулося прострочення чи повна несплата аліментів.
Визначення справедливого та розумного розміру пені при застосуванні конструкції зменшення розміру пені належить до суддівського розсуду. Суд має забезпечити, щоб зменшення пені не порушувало права одержувача аліментів, але водночас не створювало надмірного фінансового навантаження для платника аліментів. Пеня має бути співрозмірною з правопорушенням (зокрема, прострочення, невиконанням зобов`язань, наявність/відсутність часткової оплати). Розмір пені має залишатися співрозмірним із розміром основного зобов`язання, тому суд не може зменшувати пеню до такої міри, що виключала б її роль як «стимулу» для своєчасного виконання аліментних зобов`язань.
Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 02 квітня 2025 року у справі 725/4115/21 (провадження № 61-7782св24), від 18 квітня 2025 року у справі № 932/541/23 (провадження № 61-185св25) та інші. 
Відтак, заявлений розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі наявної заборгованості зі сплати аліментів, з урахуванням попереднього розрахунку, є належним та відповідає вимогам чинного законодавства.
Згідно з частиною 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд також приймає до уваги положення статті 614 ЦК України, та приходить до наступних висновків.
У відповідності до частини 3 ст. 12, частини 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно частини 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до частини 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно з частиною 6ст. 81 ЦПК України, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях
Відтак, суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, з огляду на те, що вбачає у діях відповідача вину у виникненні заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини у зв`язку із порушенням систематичності їх сплати, а також вважає належним розрахунок неустойки (пені)за несвоєчасну сплату аліментів у період з 01.12.2023 по 01.03.2026, поданий представником позивача, та заявлену нею суму до стягнення.
На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання позову про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена при зверненні до суду.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 10, 12, 13, 77-81, 141, 178, 263-265 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів у період з 01.12.2023 по 01.03.2026, стягуваних на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі виконавчого листа Житомирським районним судом Житомирської області у справі №278/464/19, у сумі 50 060,97 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у сумі 1331,20 грн на корить держави.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції.
Повне рішення складено та підписано 06.07.2026.

Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя   О. М. Дубовік