ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 22-ц/821/643/26	Головуючий по першій інстанції	
Справа № 701/1142/25 Категорія: 305020000 	Калієвський І.Д. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Сіренко Ю.  В. 	

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року 

м. Черкаси 

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: 

Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л., Василенко Л.І., 

секретар: Любченко Т.М.,

учасники справи:

позивач – ОСОБА_1 ,

відповідач – Акціонерне товариство «Сенс Банк»,

особа, яка подає апеляційну скаргу – представник ОСОБА_1 – адвокат Ткаченко Олександра Вікторівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Ткаченко Олександри Вікторівни на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2025 року (у складі судді Калієвського І.Д.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання зобов`язання припиненим у зв`язку з його повним виконанням,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2025 року позивач звернувся до суду із даним позовом.
В обґрунтування позову зазначав, що 22.07.2021 між ОСОБА_1 та АТ «Альфа Банк» укладено договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631726082. У зв`язку з частковим невиконанням позичальником умов договору, банк звернувся з позовом до Маньківського районного суду Черкаської області. 
За результатами розгляду справи № 701/604/23, 06.09.2023 судом ухвалено рішення, яким позов АТ «Сенс Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 55417,98 грн та судовий збір у розмірі 1477,27 грн.
Позивач виконав рішення суду в повному обсязі, що підтверджується постановами про закінчення виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 73664061 та № 73662396 від 17.01.2025.
Незважаючи на викладене, банк продовжує зазначати про наявну заборгованість. Листом АТ «Сенс Банк» від 28.03.2025 № 14964-33.4-б/б повідомлено, що станом на 18.03.2025 «заборгованість становить 131104,85 грн.». У листі не наведено жодних правових підстав для таких нарахувань, не зазначено нового договору чи виконавчого документа. 
Таким чином, позивач вважає, що банк самовільно збільшує суму зобов`язання, визначену судовим рішенням, що є неприпустимим, порушує принцип остаточності судового рішення та права позивача як споживача фінансових послуг. 
Також в позові зазначено, що ОСОБА_1 було подано скаргу до Національного банку України щодо дій відповідача. Національний банк України надав відповідь про розгляд скарги та зазначив, що у разі незгоди з діями Банку, клієнт, враховуючи положення статті 55 Конституції України та статей 15, 16 Цивільного кодексу України, має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства та відповідно має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
З огляду на викладене вище, позивач вважає, що дії Банку суперечать Конституції України, порушують норми Цивільного кодексу, є неправомірними згідно зі ст. 28 Закону України «Про фінансові послуги», порушують права позивача відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», що і змусило ОСОБА_1 звернутись з відповідним позовом до суду.
Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 23.12.2025 у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що з наданих позивачем доказів неможливо встановити факт повного виконання кредитних зобов`язань по відновлювальній кредитній лінії № 631726082 від 22.07.2021 перед відповідачем та дослідити істотні умови договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії, укладеного між сторонами.
Також в рішенні суду зазначено, що після сплати позивачем заборгованості за рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 06.09.2023 відповідач мав право продовжувати обслуговувати та нараховувати штрафні санкції.
Не погоджуючись із таким рішенням суду, представником позивача через підсистему «Електронний суд» подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 23.12.2025 та ухвалити нове, яким задоволити позов в повному обсязі.
В обґрунтування зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним і необґрунтованим, оскільки, судом неправильно встановлено обставини справи.
Вказує, що в рішенні Маньківського районного суду Черкаської області від 06.09.2023 було остаточно визначено склад і розмір заборгованості, після набрання рішенням законної сили відповідач втратив право збільшувати обсяг заборгованості.
Звертає увагу на те, що в скаржника не виникло нових зобов`язань перед відповідачем після виконання рішення суду, оскільки ним не було здійснено кредитних операцій, отримання нових кредитних коштів, щоб в подальшому формувало б нову заборгованість.
Відзив на апеляційну скаргу до Черкаського апеляційного суду не надходив.
Заслухавши доповідь судді, представника позивача – адвоката Климчука О.М., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів доходить таких висновків.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Однією з основних засад судочинства, визначених п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що між АТ «Альфа Банк» та позивачем був укладений договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631726082 від 22.07.2021.
12.08.2022 загальними зборами акціонерів затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа Банк» на АТ «Сенс Банк».
Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 06.09.2023 у справі № 701/604/23, що набрало законної сили 09.10.2023, стягнуто зі ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за договором № 631726082 у розмірі 55417,98 грн та судовий збір в розмірі 1477,27 грн.
Позивач виконав вказане вище рішення суду в повному обсязі, що підтверджується постановами про закінчення виконавчого провадження № 73664061 та № 73662396 від 17.01.2025.
Позивачем подано до АТ «Сенс Банк» письмову заяву від 18.03.2025 про закриття рахунку в зв`язку з погашенням заборгованості.
В свою чергу, АТ «Сенс Банк» своїм листом від 28.03.2025 № 14964-33.4-б/б повідомив, що станом на 18.03.2025 заборгованість позивача становить 131104,85 грн.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала, зокрема, у постановах від 14.12.2021 у справі № 643/21744/19 (пункт 61), від 25.01.2022 у справі № 143/591/20 (пункт 8.31), від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20 (пункт 21)).
Особливість спорів про захист інтересу у правовій визначеності при виконанні договірних зобов`язань полягає в тому, що позивач просить суд підтвердити (визнати) існуючий стан прав і обов`язків у договірних відносинах з іншою стороною для правової визначеності сторін договору в цих відносинах, однакового розуміння ними своїх прав та обов`язків за цим договором.
Одним зі способів захисту, який передбачений частиною другою статті 16 ЦК України, є визнання права.
Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Отже, зобов`язання містить дві нерозривно поєднані складові – обов`язок боржника вчинити дію або утриматись від її вчинення та право кредитора вимагати виконання цього від боржника.
Виходячи з наведеного, способами захисту інтересу особи у правовій визначеності при виконанні договірних зобов`язань можуть бути: 1) визнання права позивача; 2) визнання відсутнім (припиненим) обов`язку позивача; 3) визнання відсутнім (припиненим) права вимоги відповідача.
Схожі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20).
У постанові від 10.10.2019 в справі № 320/8618/15-ц Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зробив такі висновки: «Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта. Тлумачення статей 14, 16 ЦК України дозволяє зробити висновок, що не є ефективним способом захисту визнання неправомірними дії в частині не зарахування сплати, зобов`язання зарахувати перераховані щомісячні платежі, скасування та списання безнадійної заборгованості, зобов`язання скасувати суму пені, заборона здійснювати подальше нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитним договором, зобов`язання вчинити дії із скасування нарахування відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, зобов`язання скасувати незаконно нараховані штрафні санкції за несвоєчасну здійснену оплату, оскільки не передбачають відповідного обов`язку іншого суб`єкта цивільного правовідношення та не забезпечують відновлення прав особи, що заявляє такі вимоги.
Відтак, апеляційний суд доходить висновку, що вимога позивача про визнання зобов`язання за кредитним договором припиненим є ефективним способом захисту.
Водночас, позовні вимоги про визнання неправомірними дій відповідача щодо нарахування та стягнення коштів, а також про зобов`язання відповідача припинити будь?які подальші нарахування та внесення змін до внутрішніх облікових систем не призведуть до захисту майнових прав позивача. Такі вимоги є неефективними у спірних правовідносинах.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Договір є обов`язковим до виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (стаття 530 ЦК України).
У силу положень статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовної вимоги, зазначив, що відповідач мав право нараховувати штрафні санкції після погашення заборгованості.
Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема передбачені ст. 611, 625 ЦК України.
В даній справі до спірних правовідносин неможливо застосовувати ст. 625 ЦК України як підставу для відмови в задоволенні позову, адже договірні зобов`язання позичальника по тілу кредиту, відсоткам та договірним штрафним санкціям припинилось через їх виконання, а умови ст. 625 ЦК України – це зобов`язання (в разі їх наявності), які базуються на нормі закону.
Кредитор (банк) має право (за наявності підстав) на отримання компенсаційних виплат відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, однак банк має звернутись із такими вимогами до боржника, а не самовільно здійснювати такі нарахування.
Право кредитодавця на отримання від позичальника штрафних санкцій, які передбачені законом, не може протистояти договірним зобов`язанням, які виконані в повному обсязі.
Враховуючи, що ОСОБА_1 погасив всю заборгованість перед банком за рішенням суду, апеляційний суд вважає, що зобов`язання за кредитним договором № 631726082 від 22.07.2021 припинилось внаслідок його виконання.
Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц та у постанові Верховного Суду від 27.042022 у справі № 477/33/20.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що доказів реалізації свого права на стягнення будь-яких інших платежів, пов`язаних із затримкою виконання судового рішення, кредитор не надав, як і доказів наявності самої заборгованості.
З огляду на вище наведене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на зазначене, рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 23.12.2025 підлягає скасуванню з винесенням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем було сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 968,96 грн та судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1453,44 грн.
Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції та часткового задоволення позовних вимог, то з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 968,96 та за подачу апеляційної скарги в розмірі 1453,44 грн.
Керуючись ст. ст. 141, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Ткаченко Олександри Вікторівни задовольнити частково.
Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2025 року у даній справі скасувати та ухвалити нове.
Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання зобов`язання припиненим у зв`язку з його повним виконанням задовольнити частково.
Визнати припиненим зобов`язання за кредитним договором № 631726082 від 22.07.2021, що укладений між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Сенс Банк».
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 968,96 грн та апеляційної скарги в розмірі 1453,44 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених Цивільним процесуальним кодексом України.
Повний текст постанови складено 02 червня 2026 року.

Судді Ю.В. Сіренко

Т.Л. Фетісова

Л.І. Василенко