ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 674/1320/24
Провадження № 22-ц/820/1080/26
Хмельницький апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,
секретар судового засідання Дубова М.В.
з участю представників сторін
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 674/1320/24 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 05 лютого 2026 року у складі судді Сосни О.М. у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача та скасування заборгованості по несанкціонованих транзакціях.
Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд
в с т а н о в и в :
У серпні 2024 року АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 16.12.2022 року у розмірі 34 881,22 грн, що складається з 32 883,76 грн - заборгованість за тілом кредиту та 1997,46 грн - за простроченими відсотками, а також судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог банк посилався, що відповідачка звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 16.12.2022 року підписала заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погодила наступні умови: тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 200 000 грн; тип кредитної карти: Картка «Універсальна» GOLD; строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією; процентна ставка, відсотків річних: 40,8%; розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачкою підписано власноруч на планшеті.
На підставі укладеного Договору відповідачка отримала платіжний інструмент - кредитну картку № НОМЕР_1 , строк дії - 07/26, тип - Універсальна GOLD. 20.04.2023 року ОСОБА_1 ознайомилася з умовами кредитування та підписала Паспорт Кредиту. Крім того, 20.04.2023 року підписала у системі самообслуговування Приват24 за допомогою OTP пароля Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та Додаткову угоду №SAMDN42000009432409_01 до Кредитного договору.
Відповідно до підписаного кредитного договору, сторони визначили, що строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією; процентна ставка, відсотків річних: 12,0%, оскільки відповідачка належним чином умови договору не виконувала, тому має заборгованість за тілом кредиту та нарахованими процентами. Враховуючи внесені кошти на погашення заборгованості відповідачка станом на 01.08.2024 року має заборгованість у розмірі 34 881,22 грн, яка складається із: 32 883,76 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1 997,46 грн - заборгованість за простроченими відсотками, яку позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь.
У липні 2024 року ОСОБА_1 подала до суду зустрічний позов, в якому просила, скасувати нараховану АТ КБ «ПриватБанк» за період з 02.01.2023 року до ухвалення рішення по належній їй кредитній картці № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) за договором № б/н від 16.12.2022 заборгованість за кредитним договором, яка складається із заборгованості в розмірі 34881,22 грн несанкціонованих транзакцій та процентів, нарахованих на 34 520 грн суми несанкціонованої транзакції.
В обґрунтування зустрічного позову зазначала, що 02.01.2023 року близько 13:50 год невстановлена особа, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану здійснила крадіжку грошових коштів на суму 34 520 грн. із кредитної картки № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 , чим спричинила їй матеріальну шкоду на вище вказану суму. Позивачка посилалася, що не отримувала кредитних коштів на суму 34 520 грн. 02.01.2023. 02.01.2023 о 13:50 год їй прийшла смс від АТ КБ «ПриватБанк» про те, що відбулося зняття кредитних коштів на Інтернет-магазин SoGoodStore з її кредитної картки в сумі 34 520 грн, вона зателефонувала на «гарячу лінію» АТ КБ «Приватбанк» і повідомила, що хтось зняв кошти з її кредитної картки через застосунок Приват24, після чого одразу працівником банку було заблоковано кредитну картку. Таким чином, вказаний переказ вона не проводила та будь-кого на його здійснення не уповноважувала, не передавала мобільний телефон та паролі входу до веб-сайту Приват24, паспорт не губила. 02.01.2023 року відповідачка-позивачка в «Приват24» подавала заяву про повернення коштів, де їй прийшла відповідь що обробка заявки бути проводитись від 45 до 120 днів. Пізніше ОСОБА_1 звернулась до Відділу поліції №2 Кам`янець-Подільського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення. 
Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 17 грудня 2024 року вимоги зустрічного позову об`єнано в одне провадження з первісним позовом.
Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 12 лютого 2025 року у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача за первісним, відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2 .
Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 05 лютого 2026 року у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 16.12.2022 року, відмовлено.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про скасування нарахованої заборгованості по несанкціонованих транзакціях та процентах відмовлено.
АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог банку про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 16.12.2022 року, тому просить в цій частину судове рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині.
Представник апелянта вказує, що суд не звернув уваги що відповідачка 20.04.2023 року підписала в системі самообслуговування Приват24 за допомогою ОТП пароля заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та додаткову угоду до договору від 20.04.2023. Згідно п. 3 Додаткової угоди, сторони узгодили що на дату підписання цієї додаткової угоди заборгованість за договором становить 35705,01 грн і погодили порядок погашення кредиту. Зазначена угода не визнана у встановленому законом порядку недійсною та виконувалась сторонами. Підписанням додаткової угоди відповідачем за зустрічним позовом визнано заборгованість перед банком, однак суд проігнорував принцип обов`язковості договору. Вхід з іншого пристрою супроводжувався с посиленою автентифікацією шляхом використання логіну та паролю який був встановлений особисто відповідачем та не змінювався на час здійснення спірної операції, з додатковим підтвердженням через введення PIN-коду до однієї із платіжних карток ОСОБА_1 , в даному випадку було обрано картку № 5168745612049038. Тобто використано інформацію, якою володіє лише клієнтка ОСОБА_1 що дає розуміння розголошення такої інформації самим клієнтом та відповідає правовій позиції викладеній в постанові від 31.03.2025 року у справі 591/8927/23. 
Представник апелянта стверджує, що банком дотримано процедуру автентифікації, що виключає відповідальність банку, спірна платіжна операція підтверджена додатково одноразовим кодом-ОТП паролем відправленого на фінансовий номер НОМЕР_3 - який не втрачався і зі слів ОСОБА_1 не передавався будь-яким іншим третім особам. Отже, банком надано докази підтвердження операції та проведення авторизації, а без розголошення з боку ОСОБА_1 одноразового паролю - останній не міг бути відомий іншим особам. При цьому, суд не дослідив відповідь Київстар від 29.07.2025 де чітко вбачається що перед здійсненням спірної транзакції клієнту на фінансовий номер надходило смс від ПриватБанку, про що в матеріалах службової перевірки чітко зазначено, що операцію проведено з підтвердженням за допомогою ОТП пароля з СМС на номер НОМЕР_3 . Надалі, 02.01.2023 року кошти з рахунку НОМЕР_4 ФОП ОСОБА_2 були переказані на картковий рахунок НОМЕР_5 клієнта ОСОБА_2 . Не надано відповідь представнику банку, чому звернення в чат онлайн приватбанку надійшло через систему liqpay.ua , на який здійснено спірний платіж і що робила там клієнт ОСОБА_1 якщо їй не було відомо про спірну операцію. Крім того, не надано відповідь з якою метою підписувалась угода про реструктуризацію боргу,внаслідок чого безпідставно відхилено клопотання про визнання явки відповідача обов`язковою для дачі особистих пояснень, що вказує що клієнтка не зазначає дійсних обставин.
Представник апелянта вказує, що при зверненні до суду банком в повному обсязі доведено належними та допустимими доказами, однак суд першої інстанції не прийняв такі докази до уваги, зокрема додаткова угода про реструктуризацію боргу була підписана відповідачем без будь-якого примусу на підставі якої особа взяла на себе зобов`язання виконувати умови договору та визнала наявність боргу має місце застосування принципу обов`язковості договору. Крім того, спірні транзакції здійснені в мережі інтернет на рахунок магазину, що не позбавляє права ОСОБА_1 заявити свої вимоги до отримувача коштів яким є третя особа. Також посилається, що за матеріалами службової перевірки відповідачка за первісним позовом звернулася до банка вже після здійснення спірних операцій в той час як нормами права чітко та однозначно розмежовані часові межі відповідальності сторін за відшкодування збитків від здійснення «спірних» операцій та дій.
Рішення суду в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 в апеляційному порядку не оскаржено та відповідно до вимог ст.. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.
Заслухавши доповідача, учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що 16.12.2022 ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», якою передбачено основні умови кредитування та відповідно уклала з АТ КБ «Приватбанк» кредитний договір.
Пунктами 1.2.-1.4. Договору визначено: тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 200 000 грн. Тип кредитної карти: Картка «Універсальна» GOLD. Строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією. Процентна ставка, відсотків річних: 40,8%. Кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту. Розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення.
На підставі укладеного кредитного договору ОСОБА_1 - кредитну картку номер № НОМЕР_1 , строк дії - 07/26, тип - Універсальна GOLD.
20.04.2023 ОСОБА_1 ознайомилася з умовами кредитування та підписала Паспорт Кредиту.
Також 20.04.2023 відповідачка підписала у системі самообслуговування Приват24 за допомогою OTP пароля Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та Додаткову угоду № SAMDN42000009432409_01 до Кредитного договору.
Відповідно до п.1. Додаткової угоди сторони узгодили змінити умови Кредитного договору шляхом внесення в Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг наступних змін: Тип кредиту - невідновлювана кредитна лінія; Строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією, але не більше 5 років з дати укладення цієї Додаткової угоди (п.п.1.1., 1.2.). Процентна ставка, відсотків річних: 12,0% (п.п.1.2., 1.3. Договору). Мінімальний платіж зменшено до 1% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн щомісячно протягом перших шести календарних місяців з дати укладення цієї додаткової угоди, із збільшенням до 3% починаючи із 7 місяця календарного місяця з дати укладення цієї додаткової угоди до дати повного погашення кредиту.
Згідно з п.2. Додаткової угоди сторони узгодили, що в разі порушення відповідачем зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі ст.ст.212, 611, 651 Цивільного кодексу України терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту Клієнт зобов`язаний повернути Банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за Договором в повному обсязі.
Згідно розрахунку банку станом на 01.08.2024 року у боржника внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору виникла заборгованість за кредитним договором № б/н від 16.12.2022 року у розмірі 34 881,22 грн, яка складається з: 32 883,76 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1 997,46 грн - заборгованість за простроченими відсотками.
02.01.2023 року о 13:50 год ОСОБА_1 прийшло смс-повідомлення від АТ КБ «ПриватБанк» про те, що відбулося зняття кредитних коштів на Інтернет-магазин SoGoodStore з її кредитної картки в сумі 34 520 грн. 
ОСОБА_1 одразу ж зателефонувала на «гарячу лінію» АТ КБ «Приватбанк» і повідомляла, що хтось зняв кошти з її Приват24 з її кредитної картки, після чого працівником банку було заблоковано кредитну картку.
В зв`язку з несанкціонованим зняттям коштів з її карткового рахунку ОСОБА_1 звернулась до Відділу поліції №2 Кам`янець-Подільського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення. 
Як вбачається із відповіді Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області №43947-2025 від 13.03.2025 у провадженні СВ Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області, перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12023242000000225 від 08.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.01.2023 близько 13 год 50 хв, невстановлена особа невідомим способом, умисно, таємно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану здійснила крадіжку грошових коштів в сумі 34 520 грн із кредитної картки № 4149629359329737, яка належить ОСОБА_1 , чим завдала останній матеріальних збитків. Наразі триває повне та всебічне досудове розслідування вказаного кримінального провадження. На даний час не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.
Вказане підтверджується копією протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію ОСОБА_1 від 08.02.2023 та копією протоколу допиту потерпілої ОСОБА_1 від 08.02.2025, в якому остання зазначила, що фінансові операції не здійснювала, персональні дані своєї картки нікому не надавала, за посиланнями не переходила, жодних підтверджень не надавала. Після отриманого сповіщення відразу створила заявку у Приватбанк щодо повернення коштів та звернулась до відділення банку.
Службовою перевіркою АТ КБ «Приватбанк» щодо шахрайських дій відносно клієнта ОСОБА_1 від 21.01.2025 №ZAKL-2024/1-8447739 встановлено, що 02.01.2023 зафіксовано вхід в акаунт клієнта з іншого пристрою моделі SM-G960N|SAMSUNG з ІР адреси: НОМЕР_6 , login НОМЕР_3 . Авторизація в Приват24 з пристрою відбувалася без зміни пароля (додаток 1). Фінансовий номер телефону до проведення даної операції не змінювався, геопозиції входу з такого пристрою відсутні. Дані по авторизаціях за 02.01.2023 детальніше описано в файлі логів входу в Приват24 клієнта.
На підставі вищевказаних матеріалів перевірки, списання грошових коштів з картки № НОМЕР_1 клієнта ОСОБА_1 відбулося на платіжній платформі liqpay.ua, термінал I01101H9, процесінг "ПриватБанку" за допомогою технологія 3D-Secure (введенням ОТП паролю для підтвердження фінансової операції). Вхід в додаток Приват24 клієнта було здійснено без зміни пароля до акаунта. Крім того, розголошення паролю входу в Приват24 підтверджується даними ПК «Адмін. панель Приват24», згідно якого зміни паролю до здійснення переказу не відбувалося, тобто вхід у Приват24 було здійснено з використанням паролю, який було встановлено клієнтом. Також клієнтом було розголошено канал підтвердження авторизації в Приват 24 пін код до карти 5168745612049038. Враховуючи результати проведеної перевірки можна зробити висновок, що відсутність змін облікового запису Приват24 користувачки ОСОБА_1 , відсутність зміни фінансового номеру телефону та відсутність зміни ПІН-коду до карток, наявність входу в акаунт Приват24 клієнтки з іншого пристрою та не закриття такої сесії в додатку, введення реквізитів платіжної карти з зазначенням CVV та з подальшим підтвердженням оспорюваного платежу шляхом введення ОТП пароля. який направлявся на фінансовий номер клієнта та не міг бути відомий будь-яким стороннім особам, свідчать про те, що особа, яка здійснювала дані дії повністю володіла конфіденційною інформацією щодо логіну та паролю входу в акаунт Приват24, щодо карткового рахунку ( номеру картки та ПІН-коду до неї, реквізитів карти 4149629359329737 з CVV кодом), щодо ОТП пароля який направлявся на номер телефону клієнти ОСОБА_1 . Такими даними може володіти сама клієнтка, а також сторонні особи, яким клієнтка як добровільно, так і з необережності могла повідомити вказану інформацію, що входить в зону відповідальності клієнтки. Без передачі даних ОТП пароля які надходили на мобільний телефон клієнта для підтвердженням платежу та без передачі даних щодо пін коду картки, здійснення спірного платежу було б неможливим, навіть у випадку обізнаності інших осіб щодо паролю входу в її акаунт Приват24 .
З виписки за договором № б/н за період з 01.01.2023-01.08.2024 за карткою № НОМЕР_1 ОСОБА_1 вбачається, що відповідачка користувалася кредитними коштами 02.01.2023 здійснено списання коштів у розмірі 34 520 грн - оплата в інтернет-магазині SoGoodStore ID платежу 2180122684.
У листі ПАТ «Київстар» № 2991/з/КТ від 27.02.2025 зазначено, що згідно з даними, наданими відповідальним структурним підрозділом Компанії, електронні комунікаційні послуги по телефонному номеру НОМЕР_4 станом на 02.01.2023 надавались на умовах передплаченої форми обслуговування ПрАТ «Київстар», знеособлено (анонімно), без укладання письмового договору або реєстрації відповідно до "Порядку ідентифікації кінцевих користувачів послуг" та за жодною особою номер зареєстрований не був. Перевипуску чи здійснення заміни сім-карти з номером +38097-349-98- 43 протягом доби 02.01.2023 року не зафіксовано. 02.01.2023 СІМ карта з номером +38097-349-98- 43 використовувалась у мобільному обладнанні із серійним номером ІМЕІ НОМЕР_7 . Під час користування електронними комунікаційними послугами 02.01.2023 року мобільне обладнання із СІМ картою +38097-349-98-43 перебувало в зоні дії базових станцій, які розташовані за адресою Тернопільська область, смт. Гусятин, вежа ЦПМ-2.
Згідно з листом ПАТ «Київстар» №11622/з/Кт від 29.07.2025 електронні комунікаційні послуги по телефонному номеру НОМЕР_8 - 43 станом на 02.01.2023 надавались на умовах передплаченої форми обслуговування ПрАТ «Київстар», знеособлено (анонімно) та за жодною особою зареєстрований не був. Також зазначено інформацію про вхідні/вихідні дзвінки та SMS-повідомлення по телефонному номеру НОМЕР_3 , які були зафіксовані ПАТ «Київстар» протягом доби.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
За змістом статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.
Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу (пункт 1.4 частини першої статті 1 цього Закону).
Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі (абзац третій пункту 1.24 частини першої статті 1 цього Закону).
Відповідно до статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.
Пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що на час встановлення ініціатора та правомірності переказу, але не більше ніж впродовж дев`яноста календарних днів, емітент має право не повертати на рахунок неналежного платника суму попередньо списаного неналежного переказу. У разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.
Згідно ч.1 ст.67 Закону «Про платіжні послуги» №1591-IX надавачі платіжних послуг зобов`язані запровадити систему захисту інформації, що має забезпечувати безперервний захист інформації про виконання платіжних операцій та індивідуальної облікової інформації на всіх етапах її формування, обробки, передавання та зберігання.
За змістом ч.ч.1-5 ст.68 Закону №1591-IX:
-електронна взаємодія надавача платіжних послуг із користувачем здійснюється лише після автентифікації користувача, який є фізичною особою, або уповноваженого представника користувача, який є юридичною особою. Під час виконання автентифікації надавачі платіжних послуг зобов`язані виконувати вимоги Національного банку України щодо захисту конфіденційності та цілісності індивідуальної облікової інформації користувачів;
-надавачі платіжних послуг зобов`язані застосовувати посилену автентифікацію користувача під час: отримання користувачем доступу до рахунку за допомогою засобів дистанційної комунікації; ініціювання дистанційної платіжної операції; будь-яких інших дій у разі підозри вчинення шахрайства (або існування ризику шахрайства) чи інших неправомірних дій (або існування ризику вчинення інших неправомірних дій);
-надавачі платіжних послуг зобов`язані розробити та застосовувати елементи посиленої автентифікації, які мають бути незалежними, щоб виявлення факту несанкціонованого доступу до одного захищеного елемента або його розголошення не загрожувало надійності інших елементів, а також запровадити заходи із забезпечення захисту конфіденційності даних автентифікації;
-для проведення дистанційних платіжних операцій надавачі платіжних послуг зобов`язані застосовувати посилену автентифікацію платника, що включає використання унікальних для кожної окремої операції даних, які дають змогу пов`язувати (в результаті виконання алгоритму співставляти контрольний показник з даними операції) операцію на певну суму і конкретного отримувача.
Згідно з ч.1 ст.86 Закону №1591-IX надавач платіжних послуг несе відповідальність перед користувачами за невиконання або неналежне виконання платіжних операцій відповідно до закону та умов укладених між ними договорів, якщо не доведе, що платіжні операції виконані цим надавачем платіжних послуг належним чином.
Постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 № 164 затверджено Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів (далі - Положення № 164), яким встановлені загальні вимоги Національного банку до емісії/еквайрингу платіжних інструментів, що емітуються (уключаючи електронні платіжні засоби, передплачені платіжні інструменти), та здійснення розрахунків з їх використанням.
Згідно з п.п.1 п.3 Положення № 164 автентифікація - процедура, що дає змогу надавачу платіжних послуг установити та підтвердити особу користувача та/або належність користувачу певного платіжного інструменту, наявність у нього підстав для використання конкретного платіжного інструменту, у тому числі шляхом перевірки індивідуальної облікової інформації користувача.
Платіжний інструмент може існувати в будь-якій формі, на будь-якому носії, що дає змогу зберігати інформацію, потрібну для ініціювання платіжної операції. Платіжний інструмент, за допомогою якого можна ініціювати платіжну операцію, має давати змогу ідентифікувати емітента. Платіжний інструмент (крім передплаченого платіжного інструменту), за допомогою якого можна ініціювати платіжну операцію, має бути персоналізований емітентом (п.23 Положення №164).
Згідно з п.103 Положення № 164 платіжні інструменти використовуються для ініціювання платіжних операцій з рахунків та/або електронних гаманців, відкритих у надавачів платіжних послуг відповідно до законодавства України.
Згідно з п.п.138, 139 Положення № 164 емітент зобов`язаний: забезпечити, щоб індивідуальна облікова інформація користувача була недоступна іншим сторонам, крім користувача (крім випадку, передбаченого в пункті 142 розділу VII цього Положення); зберігати інформацію, надану користувачем для здійснення контактів із ним, протягом строку дії договору; забезпечити користувачу можливість безоплатно в будь-який час повідомити емітента про втрату платіжного інструменту або індивідуальної облікової інформації та не допускати будь-якого використання платіжного інструменту після отримання такого повідомлення; забезпечити користувачу можливість у будь-який час повідомити емітента про потребу розблокування або заміни (перевипуску) платіжного інструменту; повідомляти користувача про виконання операцій з використанням платіжного інструменту; реєструвати та протягом строку, передбаченого нормативно-правовими актами Національного банку, зберігати інформацію, що підтверджує факт інформування емітентом користувача та користувачем емітента, надавати користувачу таку інформацію за його письмовим зверненням. Емітент зобов`язаний зазначити дату і час одержання повідомлення користувача про втрату платіжного інструменту під час реєстрації повідомлення.
Емітент у разі невиконання ним обов`язку з інформування користувача про виконані операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від виконання таких операцій. Обов`язок емітента щодо повідомлення користувача про виконані операції з використанням платіжного інструменту користувача є виконаним у разі: інформування емітентом користувача про кожну виконану операцію відповідно до контактної інформації, наданої користувачем; відмови користувача від отримання повідомлень емітента про виконані операції з використанням платіжного інструменту користувача, про що зазначено в договорі з користувачем.
Користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем. До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача. З моменту повідомлення користувачем емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом (п.140 Положення №164).
Відповідно до п.п.141, 146 Положення № 164 емітент зобов`язаний надавати ПІН, індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, яка дає змогу здійснювати платіжні операції з використанням платіжного інструменту, лише держателю платіжного інструменту в порядку, визначеному договором (крім випадку, передбаченого в пункті 142 розділу VII цього Положення).
Власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
У пункті 1.1.2.1.13. Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку (далі - Умови та правила) передбачено, що клієнт зобов`язаний інформувати банк, а також правоохоронні органи про факти втрати карти, стікеру, ПІНу, сім-карти мобільного телефону, отримання повідомлення про їх незаконне використання. У разі настання вищевказаних випадків необхідно звернутися до відділення банку за телефонами (безкоштовно) по Україні.
Згідно з пунктом 1.1.2.1.21. Умов та правил, клієнт зобов`язаний негайно повідомляти банк шляхом дзвінка до колцентру (протягом 15 хвилин) інформацію, що стала відома клієнту про втрату/викрадення карти, стікеру PayPass, сім-карти мобільного телефону, несанкціоновані транзакції по його рахунках (а також по рахунках 3-іх осіб).
Пунктом 1.1.3.1.7. Умов та правил визначено, що банк зобов`язаний в разі виникнення овердрафта або одержання усного або письмового повідомлення власника або довіреної особи, переданого у порядку, передбаченому Правилами, про втрату/крадіжку картки або про можливість несанкціонованого використання картки третіми особами забезпечити призупинення розрахунків з використанням картки.
Відповідно до пунктів 2.1.1.10.10 та 2.1.1.10.11. Умов та правил клієнт дає свою згоду на те, що за замовчуванням при видачі картки банк блокує можливість використання карти в мережі інтернет, а також при здійсненні ризикових операцій у країні та за кордоном.
У постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 686/17744/21 вказано, що встановлення точного часу повідомлення банку клієнтом (користувачем) про втрату фінансового номеру телефону, при підозрі доступу третіх осіб до фінансового номеру телефону та інших неправомірних дій таких осіб, має вирішальне значення при визначені того, за проведення яких операцій несе відповідальність клієнт, оскільки до моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.
У постановах Верховного Суду: від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16, від 24 липня 2019 року у справі № 753/16954/16-ц, від 01 липня 2020 року у справі № 712/9107/18, від 21 квітня 2021 року у справі № 751/6050/18, від 07 липня 2021 року у справі № 370/476/16, від 17 грудня 2021 року у справі № 263/3704/19, від 13 червня 2022 року у справі № 587/586/21, від 24 січня 2024 року у справі № 758/14517/18, від 05 листопада 2025 року у справі № 588/783/23, від 02 грудня 2025 року у справі № 211/6872/23, від 13 лютого 2025 року у справі № 947/24403/23 викладені правові висновки про те, що сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності.
Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, які беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. 
У разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є користувачем банківських послуг АТ КБ «Приватбанк» через застосунок «Приват24» і 02.01.2023 о 13:50:45.було здійснено вхід в застосунок «Приват24» з іншого девайса, ніж девайс ОСОБА_1 , а саме моделі SM-G960N|SAMSUNG, а вже 02.01.2023 о 13:52:13 вхід для клієнта з девайсу моделі SM-A505FN|SAMSUNG.
Дані по авторизаціям за 02.01.2023 детальніше описано в файлі логів входу в «Приват24» з нетипового девайсу ONEPLUS A5000|ONEPLUS без зміни логіна та пароля.
Згідно відповіді ПАТ «Київстар» №2991/з/КТ від 27.02.2025 зазначається, що підчас користування електронними комунікаційними послугами 02.01.2023 мобільне обладнання із СІМ картою НОМЕР_3 перебувало в зоні дії базових станцій, які розташовані за адресою Тернопільська область, смт. Гусятин, вежа ЦПМ-2.
Під час допиту як потерпілої в ході досудового розслідування ОСОБА_1 пояснила, що 02.01.2023 перебувала за місцем проживання в м. Хмельницькому фінансові операції не здійснювала, персональні дані своєї картки нікому не надавала, за посиланнями не переходила, жодних підтверджень не надавала. 
ОСОБА_1 , в цей же день зразу ж, після отримання сповіщення про списання коштів 02.01.2023 о 13.50, повідомила банк про несанкціоновану трансакцію коштів та відразу створила заявку у Приватбанк щодо повернення коштів, звернулась до відділення банку.
ОСОБА_1 вказала, що не розголошував третім особам інформацію про номери карткових рахунків, пін-коди та іншу конфіденційну інформацію,картки не втрачав, доступу до них треті особи не мали.
Таким чином, після виявлення факту платіжних операцій, які вона не виконувала, ОСОБА_1 вчинила дії, передбачені Положення № 164 щодо повідомлення емітента.
В свою чергу, банк не довів належними та допустимими доказами, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номеру або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
В матеріалах службового розслідування АТ КБ «ПриватБанк» лише вказано, що можна зробити висновок, що відповідними даними для проведення трансакції коштів може володіти сама клієнтка, а також сторонні особи, яким клієнтка як добровільно, так і з необережності могла повідомити вказану інформацію, що входить в зону відповідальності клієнтки.
Тобто матеріали розслідування містять лише припущення щодо можливого добровільного чи з необережності повідомлення ОСОБА_1 сторонніх осіб вищевказаної інформації, необхідної для здійснення переказу коштів.
Отже, саме позивач за первісним позовом не надав суду жодного доказу на спростування обставин, викладених у зустрічному позові, тоді як у вказаній категорії справ тягар надання таких доказів покладається на фінансову установу.
З врахуванням викладеного слід дійти висновку, що спірна платіжна операція була ініційована не ОСОБА_1 , а третіми особами, про що свідчить вхід до її акаунту з нетипового пристрою 02.01.2023 року о 13:50:45., банк не довів того, що відповідачка власними діями виконала платіжну операцію з перерахування коштів у розмірі 34 520 грн зі свого карткового рахунку та своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню інформації, яка дає змогу виконати платіжну операцію від її імені з використанням електронного платіжного засобу, не встановлено.
Оскільки банком належними та допустимими доказами не підтверджено, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції щодо перерахування грошових коштів з його рахунку, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні первісного позову банку.
Доводи касаційної скарги, що вхід в систему Приват24, здійснючись з іншого пристрою, супроводжувався посиленою автентифікацією шляхом використання логіну та паролю який був встановлений особисто відповідачем та не змінювався на час здійснення спірної операції, з додатковим підтвердженням через введення PIN-коду до однієї із платіжних карток ОСОБА_1 , тобто використано інформацію якою володіє лише клієнтка ОСОБА_1 що дає розуміння розголошення такої інформації самим клієнтом, слід відхилити.
Такі доводи зводяться до обґрунтувань апеляційної скарги тими ж обставинами, що і у позовній заяві, переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду, яким надана належна правова оцінка судом апеляційної інстанцій в мотивувальній частині даної постанови.
Також суд не приймає послання апелянта на підписанням ОСОБА_1 додаткової угоди 20.04.2023 року, якою на думку апелянта визнано заборгованість перед банком.
Дійсно 20.04.2023 року ОСОБА_1 ознайомилася з умовами кредитування, підписала Паспорт Кредиту, підписала у системі самообслуговування Приват24 за допомогою OTP пароля Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та Додаткову угоду №SAMDN42000009432409_01 до Кредитного договору від 20.04.2023.
В п.3 Додаткової угоди № SAMDN42000009432409_01 до Кредитного договору від 20.04.2023 зазначено, що сторони узгодили, що на дату підписання цієї Додаткової угоди заборгованість за Договором становить -35 705,01 грн, із них: основна сума боргу за кредитом в сумі 32 883,76 грн; нараховані, несплачені проценти за користування кредитом, в сумі 2 821,25 грн. При цьому сторони узгодили, що розмір основної суми боргу та нарахованих процентів може відрізнятися від зазначених в цьому пункті у випадку здійснення Клієнтом операції (операцій) за рахунком в день укладення цієї Додаткової угоди.
ОСОБА_1 саме після укладення Кредитного договору від 20.04.2023 здійснювала погашення боргу, тобто погашала борг за даним договором, а не за договором від 16.12.2022 року.
Однак підставою позову є наявність боргу за кредитним договором № б/н від 16.12.2022 року, а не за кредитним договором від 20.04.2023, а тому відсутні підстави стверджувати, що підписавши Додаткової угоди №SAMDN42000009432409_01 до Кредитного договору від 20.04.2023, ОСОБА_1 визнала борг за договором від 16.12.2022 року. 
При цьому судом встановлено, що борг за договором від 16.12.2022 року виник не з волі відповідачки, була відсутня її воля на вчинення перерахування коштів, які банк з неї хоче стягнути.
Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.
Керуючись ст. ст. 268, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.
Рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 05 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 22 червня 2026 року. 

Судді А.М. Костенко
Т.О. Янчук
О.І. Ярмолюк