Справа №442/3605/26 
Провадження №2/442/1755/2026 

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі головуючої судді - Курус Р.І., розглянувши в приміщенні суду в м. Дрогобичі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -
в с т а н о в и в :
11.05.2026 позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 16.06.2005 між позивачем та відповідачем, було укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Дережицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області, який рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 21.11.2023 у справі №522/12199/23 – розірвано.
Від даного шлюбу у сторін народилися сини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу неповнолітніх дітей залишено з матір`ю ОСОБА_1 . Відтоді діти постійно проживають з позивачем.
Вказує на те, що 13.07.2023 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області було винесено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі по 2500,00грн щомісячно, починаючи з 21 червня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття.
ІНФОРМАЦІЯ_2 син ОСОБА_3 досяг повноліття, тому стягнення аліментів на його утримання за даним рішенням припинилось.
Позивач зсилається на те, що їхній син ОСОБА_3 з 02.09.2024 навчається в ВПУ №19 м. Дрогобича по 30.09.2027, що підтверджується довідкою даного навчального закладу від 15.04.2026 №167. Форма навчання денна.
Разом з тим вказує, хоч син навчається на бюджетній формі навчання, позивачці необхідно оплачувати його проїзд до місця навчання і додому, забезпечення його належним харчуванням, одягом, засобами для навчання, тощо. Зазначає, що її єдиним доходом є заробітна плата продавця непродовольчих товарів у магазині «Sinsay». Однак, зароблених коштів не вистачає на забезпечення сина усім необхідним, у зв`язку з чим змушена звертатися за примусовим стягненням аліментів на повнолітнього сина, який навчається, у судовому порядку. Зі слів позивача, відповідач проживає у м. Одеса, де є офіційно працевлаштований, отримує високу заробітну плату, яку витрачає виключно на власні потреби, інших осіб на утриманні немає.
На підставі вищевикладеного, просить позов задоволити, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі 6000,00 грн. щомісячно, починаючи з 08.05.2026 і на час його навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку.
11.05.2026 до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області надійшла зазначена вище позовна заява.
14.05.2026 суддею отримано відповідь на запит з Єдиного державного демографічного реєстру щодо встановлення місця реєстрації відповідача,/а.с.15/.
Ухвалою судді від 14.05.2026 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 11.06.2026. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення,/а.с.16/.
Дана ухвала направлялась сторонам по справі. Відповідачу була направлена за встановленою судом адресою місця реєстрації та отримана ним особисто 18.05.2026,/а.с.18/.
22.05.2026 від представника відповідача, адвоката Бедексєєвої В.Л., надійшла заява про вступ в справу як представника та надання доступу адвокату до електронних матеріалів справи,/а.с.19-22/.
01.06.2026 представником відповідача подано відзив на позовну заяву та докази його надсилання позивачу. У відзиві вказує, що відповідач позовні вимоги не визнає та заперечує проти їх задоволення, оскільки твердження позивача про працевлаштованість відповідача та отримання ним високого доходу є необгрунтованими, безпідставними, та не підтверджені жодними доказами. Вказує, що єдиним джерелом доходів у відповідача є його пенсія по інвалідності, розмір якої становить 3193,38 грн., що підтверджується довідкою про його доходи, яку долучено представником до відзиву. Таким чином, фактично заявлена сума аліментів у розмірі 6000,00 грн. майже вдвічі перевищує весь щомісячний дохід відповідача. Вважає, що покладення на відповідача обов`язку сплачувати аліменти у заявленому розмірі фактично позбавить відповідача засобів існування та поставить його у скрутне матеріальне становище,/а.с.23-30/.
Крім цього, вказує, що законодавець пов`язує виникнення обов`язку щодо утримання повнолітньої дитини не лише з фактом продовження нею навчання, а й з обов`язковою наявністю у батьків реальної можливості надавати таку матеріальну допомогу. А у даному випадку така можливість у відповідача об`єктивно відсутня, що підтверджується належними доказами та не спростовано позивачем. Просить у позові відмовити повністю. 
Відзив на позов позивачкою отримано 05.067.2026, а.с. 29, 31, відповіді на позов у визначений ухвалою про відкриття провадження строк, - не подано. 
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 
Враховуючи, що справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, ненадходження від позивача відповіді на відзиву, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що стверджується його свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 ,/а.с. 7/.
З копії рішення Приморського районного суду міста Одеси від 21.11.2023 у цивільній справі №522/12199/23, шлюб між сторонами розірвано, спору щодо утримання та проживання дітей не було,/а.с.5-6/.
Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 13.07.2023 у цивільній справі №442/4305/23, ухвалено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі по 2500,00 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.06.2023 і до досягнення дітьми повноліття,/а.с.8-9/.
Згідно акту №7/09-12 про фактичне місце проживання від 29.04.2026, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 без реєстрації постійно проживають за адресою АДРЕСА_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , яка зареєстрована за даною адресою,/а.с.4,12/
Згідно Довідки №167 від 15.04.2026 ОСОБА_3 , дійсно навчається в ВПУ №19 м. Дрогобич з 02.09.2024 по 30.06.2027 на денній формі навчання, за неповним державним забезпеченням, у гуртожитку не проживає, /а.с.11/.
З долучених відповідачем доказів, а саме виписки з Пенсійного фонду України за формою ОК-5 ОСОБА_2 отримує доходи у вигляді пенсії, зокрема, за звітній рік 2023 усього отримано пенсії 14538031 грн., за 2024 отримано 36908,75 грн., за 2025 рік отримано 16000,00 грн.,/а.с.25-27/.
Крім того, відповідачем долучено довідку про доходи №0227 3725 6928 1203, про те, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Центральному об`єднаному управлінні ПФУ в м. Одесі в Одеській області і отримує пенсію по інвалідності, сума пенсії за період з 01.11.2025-01.05.2026 складає 21953,66 грн.,/а.с.28/.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Частинами 1 і 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Правовідносини з виконання батьками обов`язку по утриманню своїх дітей врегульовані нормами СК України (глава 15, глава 16).
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 181 цього Кодексу способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Положеннями ст. ст. 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (ст.ст. 180, 183 цього Кодексу); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (ст. 185 СК України); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (ст. 198 СК України).
Сімейне законодавство виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.
Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача аліментів на повнолітню дитину, суд виходить з того, що правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів.
Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.
Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
При визначенні розміру аліментів на повнолітню дитину яка продовжує навчання мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Разом з тим, суд приймає до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постановах № 759/10277/18 від 11.03.2020 року та № 643/11949/19 від 16.06.2021 року, які зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.
Суд не може залишити поза увагою інтереси дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення, а батько зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку дитини, оскільки він не є непрацездатною особою (доказів про те, що встановлена йому група інвалідності є непрацездатною матеріали справи не містять).
Такий висновок зроблений у постановах Верховного Суду № 664/252/19-ц від 05.02.2020 року, № 173/2312/18 від 09.11.2022 року.
За вказаних обставин, враховуючи, що повнолітній син сторін навчається на денній формі навчання, відтак не має змоги влаштуватись на роботу, в той же час потребує коштів на придбання одягу, взуття, харчування, засобів гігієни, підручників, оплату проїзду в громадському транспорті, тому батьки несуть обов`язок із його утримання.
Суд приймає до уваги доводи відповідача про отримання ним пенсії, проте, вказане є обов`язком його, як батька та забезпечить конституційне право сина на здобуття освіти. 
Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд відповідно до статті 200 СК України, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стягувача та платника аліментів; відсутність в матеріалах справи доказів про наявність у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. 
Керуючись принципами законності та справедливості, суд знаходить підстави для часткового задоволення позову, а саме: стягнення з відповідача аліментів на утримання сина – ОСОБА_3 який продовжує навчання у твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 грн. щомісячно, починаючи з 08.05.2026 і на час його навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку, що на переконання суду, буде необхідним і достатнім розміром аліментів для повнолітньої дитини.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України та з врахуванням відсутності у матеріалах справи доказів звільнення відповідача від сплати судового збору (не заначено групу інвалідності) на відповідача покладаються судові витрати, які стягуються на користь держави відповідно до вимог Закону України " Про судовий збір", 
Відповідно до статті 430 ЦПК України рішення в частині стягнення суми платежів за один місяць слід допустити до негайного виконання.
На підставі викладеного, керуючись ст. cт. 141, 223, 235, 259, 263, 264, 265, 279, 430 ЦПК України, на підставі статей 182, 183, 191, 192, 199, 200 СК України, суд
у х в а л и в:
Позов задоволити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 гривень щомісячно, починаючи з 08.05.2026 і на час його навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку.
В решті позову – відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1331,20 грн. судового збору.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Дата складення повного судового рішення 11 червня 2026 року.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання – АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання – АДРЕСА_2 .
Головуюча суддя Курус Р.І.