ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6557/26 Справа № 932/20526/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Феняк О.Р. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Бондар Я.М.,
суддів Акуленка В.В., Остапенко В.О.
сторони:
позивач -   ОСОБА_1 
відповідач - Бахмутська міська військова адміністрація Бахмутського району Донецької області,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , на ухвалу Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 18 березня 2026 року, яке ухвалено суддею Феняком О.Р. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області (дата складання повного судового рішення -18.03.2026), 
В С Т А Н О В И В
В грудні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Бахмутсьої міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 18 березня 2026 рокупозовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу з підстав не усунення недоліків, зокрема не сплати судового збору.
Не погодившись із такою ухвалою позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, направити матеріали справити до суду першої інстанції для продовження розгляду та вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про не усунення ним недоліків, оскільки він зазначив суду, що звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» як учасник бойових дій.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Пунктом 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України передбачено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).
За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Указаним вимогам ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви відповідає з огляду на таке.
Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунув недоліки позову у встановлений судом строк, які визначені в ухвалі суду від 03.03.2026 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Залишаючи позовну заяву без руху, суд вказував, що позивач, як на підставу для його звільнення від сплати судового збору посилається на п. 13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», згідно до якого від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Судом було встановлено, що визнання права власності не є справою пов`язаною з наданням статусу учасника бойових дій відповідно до пунктів 19-21 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" або з порушенням прав постраждалих учасників Революції Гідності, Герої України.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до п. 13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Поданий позивачем позов стосується захисту його прав як власника нерухомого майна, а не порушенням його прав як учасника бойових дій, тому суд дійшов обґрунтованого висновку, що по цій справі позивач повинен був сплатити судовий збір відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» як за подання позовної заяви майнового характеру, у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, виходячи з вартості майна. 
Доводи апелянта, що він є учасником бойових дій, тому звільнений від сплати судового збору не ґрунтуються на вимогах закону. 
Недоліки позовної заяви було зазначено судом, позивачем ОСОБА_1 не усунуто, тому суд правомірно вважав позовну заяву ОСОБА_1 не поданою та повернув її позивачу, тому апеляційна скарга задоволенню, ухвала суду - скасуванню не підлягають.
У зв`язку із залишенням без задоволення апеляційної скарги, з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь держави судовий збір, сплата якого була відстрочена апелянту до розгляду справи апеляційним судом, в розмірі 532,48 грн. (із застосуванням коефіцієнту 0,8 оскільки подана через електронний суд).
Керуючись ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 18 березня 2026 року залишити без змін.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 532,48 грн. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів.
Головуючий
Судді