ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

29 червня 2026 року	Справа № 160/10988/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському Центральному районах міста Дніпра Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - АТ КБ "Приватбанк" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому після його уточнення, просить суд:
- визнати протиправними дії Першого заступника начальника Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Григорян Н.А., що полягають у накладенні арешту на заробітну плату на соціальні виплати на дитину з інвалідністю, які надходять на картку (рахунок) № НОМЕР_1 та на картку (рахунок) НОМЕР_2 , відкриті на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в АТ КБ «ПриватБанк»;
- визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби y Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Григорян Н.А. від 30.03.2026, винесену у виконавчому провадженні № 80599321, про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться та надходять на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), як заробітна плата та соціальна виплата на дитину з інвалідністю на картковий рахунок в АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_1 та на картковий рахунок в АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_4 ;
- зобов`язати заступника начальника Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Григорян Н.А. зняти арешт, накладений на грошові кошти на картці (рахунку) № НОМЕР_1 та № НОМЕР_4 , відкриті на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в АТ КБ «ПриватБанк», на які він отримую заробітну плату та соціальні виплати на дитину з інвалідністю.
- повернути ОСОБА_1 безпідставно списані кошти в розмірі 11573,16 грн. та 1487,50 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що державним виконавцем протиправно накладено арешт на банківські рахунки, на які надходять заробітна плата та соціальні виплати. Зазначене порушує його право на майно, та на отримання соціальної допомоги на дитину з інвалідністю.
Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалою від 19.05.2026 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 20.05.2026) відкрив спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) учасників справи, призначив справу до розгляду у судовому засіданні на 9 червня 2026 року. Встановив відповідачу строк на подання відзиву. Залучив до участі в адміністративній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - АТ КБ "Приватбанк", код ЄДРПОУ 14360570 та зобов`язав ОСОБА_1 протягом двох днів з дня отримання цієї ухвали направити на адресу АТ КБ "Приватбанк" (код ЄДРПОУ 14360570) примірник позовної заяви з додатками та надати до суду докази його направлення.
Витребував від Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському Центральному районах міста Дніпра Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України засвідчені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження № 80599321, включаючи копію постанови від 30.03.2026, а також доказів ознайомлення ОСОБА_1 з постановою від 30.03.2026.
09.06.2026 від відповідача надійшла заява про відтермінування виконання ухвали суду від 19.05.2026 та відкладення розгляду справи у зв`язку із отриманням ухвали суду від 19.05.2026 тільки 08.06.2026 через технічній збій в підсистемі Електронний Суд.
Протокольною ухвалою від 09.06.2026 суд відклав розгляд справи на 18.06.2026.
15.06.2026 від відповідача надійшов відзив та витребувані судом матеріали виконавчого провадження. 
В судовому засіданні 18.06.2026 представник позивача підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити, навела відповідні пояснення. В судове засідання 18.06.2026 представник відповідача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи, що неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи, судом справа розглянута за відсутності відповідача.
В судовому засіданні 18.06.2026 на стадії ухвалення судового рішення судом оголошено перерву до 29.06.2026. 
У судове засідання 29.06.2026 сторони не зв`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.
Згідно положень ч. 1 статті 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. У позовній заяві зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження (за наявності).
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд встановив наступне.
Позивач – ОСОБА_1 , є батьком дитини з інвалідністю, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_5 , та є її законним представником.
Згідно довідок державної податкової служби України та Пенсійного фонду України, позивач станом на 02.04.2026 є працевлаштованим та отримує доходи у вигляді заробітної плати від Товариства з обмеженою відповідальністю «Метстаркомпані» та КНП «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпровської міської ради.
Згідно довідки № PSD1LO0OPKDLQ1D від 09.04.2026, позивач має в АТ КБ «ПриватБанк» рахунок НОМЕР_4 (карта НОМЕР_6 ), на який отримує зарплатні виплати. Також, на вказану картку(рахунок) може бути зарахована будь-яка виплата ( переказ).
Згідно довідки № M727BFPU5LUSKT9J від 20.04.2026, позивач має в АТ КБ «ПриватБанк» рахунок НОМЕР_1 (карта НОМЕР_7 ), на який отримує соціальні виплати. Також на вказану картку(рахунок) може бути зарахована будь-яка виплата ( переказ).
В провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду знаходилась адміністративна справа № 160/20012/25 за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу. 
Рішенням суду від 21.01.2026 позовні вимоги були задоволені та з ОСОБА_1 стягнуто до бюджету податковий борг у сумі 302 409,13грн. На виконання вказаного рішення, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області було отримано виконавчий лист, який пред`явлений до примусового виконання до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. Постановою від 30.03.2026 заступником начальника Першого Правобережного ВДВС у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Григорян Н.А. відкрито виконавче провадження №80599321 з примусового виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по адміністративній справі № 160/20012/25.
30.03.2026 заступником начальника Відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №80599321.
30.03.2026 заступником начальника Відділу державної винесено постанову про арешт коштів боржника, згідно якої накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про aрешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику – ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 332970,04 гривні (UAH).
07.04.2026 державним виконавцем до банківських установ направлено платіжні інструкції щодо списання з рахунків боржника заборгованості по виконавчому провадженню з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. 
09.04.2026 на депозитний рахунок Відділу надійшли кошти на загальну суму 13150,06 грн., які були списані з рахунків боржника в межах часткового виконання платіжних інструкцій від 07.04.2026, які в подальшому розподілено в такій спосіб: відповідно до платіжної інструкції №№ 3404 та №3405 від 15.04.2026 кошти в загальній сумі 320,00 грн перераховані в дохід державного бюджету як витрати виконавчого провадження; згідно платіжної інструкції № 3406 від 15.04.2026 кошти в сумі 1166,37 грн перераховані в дохід державного бюджету як виконавчий збір; згідно платіжної інструкції № 3407 від 15.04.2026 кошті в сумі 11663,69 перераховані стягувачу.
09.04.2026 позивач звернувся до державного виконавця із заявою про скасування арешту з банківського рахунку в АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_4 , оскільки він використовується для зарахування заробітної плати та соціальних виплат та про повернення 11573,16 грн та 1487,50 грн. 
15.04.2026 року державний виконавець листом № 42388 повідомив позивача про те, що виявлені державним виконавцем банківські рахунки ОСОБА_1 є поточними, тому арешт може бути накладений на усі доступні кошти.
Також 10.04.2026 позивач звернувся до державного виконавця з заявою про визначення рахунку для видаткових операцій, у відповідності до п. 10-2 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження».
Постановою від 15.04.2026 державним виконавцем на підставі заяви позивача визначено для боржника – позивача поточний рахунок для здійснення видаткових операцій на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року.
Не погодившись з накладенням арешту на банківські рахунки, на яких зберігалась заробітна плата та соціальні виплати, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.
Згідно зі статтею 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (надалі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Частиною 5 цієї статті передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Відповідно до частин 2, 3 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.
Платіжні інструкції на примусове списання коштів або пред`явлення емітенту електронних грошей до погашення в обмін на грошові кошти надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках/електронних гаманцях.
Частиною першою статті 48 Закону №1404-VIII визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).
Відповідно до частин першої та другої статті 56 Закону №1404-VIII, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
При цьому пунктами 3, 14, 21 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.
Тобто, арешт є початковою та окремою стадією провадження щодо звернення стягнення на майно боржника і являє собою сукупність заходів, що передбачають як наслідок обмеження в праві розпорядження майном, на яке накладається арешт. При цьому виконавець за відсутності відомостей про майно, повідомлених кредитором, повинен самостійно здійснити заходи для виявлення такого майна, у тому числі грошових коштів, що знаходяться на банківських рахунках, і перед накладенням арешту на майно (кошти) боржника повинен отримати відомості про наявність у боржника відповідного майна та коштів, зокрема щодо коштів на банківських рахунках - відомості про володільця рахунку, номеру, вид рахунку, суми коштів, що зберігаються на ньому. Саме наявність таких даних дозволяє виконавцю здійснити арешт коштів, що знаходяться на банківських рахунках відповідно до статті 18 Закону України "Про виконавче провадження".
Правовий аналіз зазначених норм дає підстави для формулювання висновку про те, що державний та/або приватний виконавець перед накладанням арешту повинен з`ясувати суму та статус грошей, що знаходяться на рахунку боржника, і у постанові про накладання арешту серед інших відомостей вказати про суму коштів, на яку накладається арешт, або зазначити, що арешт поширюється на кошти на усіх рахунках, у тому числі, що будуть відкриті після накладення арешту. Накладання арешту на суми, що перевищують суми, визначені виконавчим документом, та перевищують суми витрат виконавчого провадження, що підлягають стягненню, є незаконним.
Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 48 Закону №1404-VIII, при цьому законом забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 351 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 151 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 191 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 261 Закону України "Про теплопостачання", статті 181 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
Слід зазначити, що цією нормою встановлено невичерпний перелік рахунків, кошти на яких не підлягають арешту, оскільки дефініція норми передбачає, що законом можуть бути визначені й кошти на інших рахунках боржника, звернення стягнення та/або накладення арешту на які заборонено законом.
Подібний правовий висновок сформульовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №905/361/19.
До того ж, згідно із висновками, викладеними Верховним Судом у постановах від 16 липня 2020 року у справі №1.380.2019.006270, від 18 квітня 2022 року в справі №640/19274/20, від 14 серпня 2025 року у справі №320/14377/23 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 квітня 2022 року у справі №756/8815/20, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, окрім тих, накладення арешту на які заборонено законом.
В той же час, як вказано у вищезазначених судових рішеннях, саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону №1404-VІІІ, повинен визначити статус коштів і рахунку, на якому вони знаходяться, та в разі їхнього знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону №1404-VІІІ. Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону №1404-VІІІ).
У постановах від 14 серпня 2024 року в справі №338/1125/23 та від 29 січня 2025 року в справі №279/809/24 Верховний Суд констатував, що саме банк, який виконує постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону №1404-VІІІ, повинен визначити статус коштів і рахунку, на якому вони знаходяться, та в разі їхнього обліковування на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути таку постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону №1404-VІІІ. У разі, якщо банк не повідомив державного виконавця, що рахунок, на якому знаходяться кошти боржника, є рахунком зі спеціальним режимом використання, то дії державного виконавця щодо накладення арешту на кошти на цьому банківському рахунку та їхнє подальше списання не можна вважати протиправними.
В свою чергу, згідно правової позиції, висвітленої в постановах Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 916/73/19, 10 жовтня 2019 року у справі № 916/1572/19, 17 січня 2020 року у справі № 340/1018/19 та від 10 вересня 2020 року у справі № 340/3042/19 враховуючи обмеження у зверненні стягнення та накладенні арешту, передбачені Законом, та зважаючи на наявність спеціальної процедури для звернення стягнення на пенсійні виплати, виконавець, перед накладенням арешту на банківські рахунки, зобов`язаний пересвідчитись у відсутності спеціального режиму їх використання або відсутності заборон щодо арешту коштів, що знаходяться на цьому рахунку.
Отже, за сформованою судовою практикою, виконавець перед накладенням арешту на рахунки має пересвідчитись чи не підпадають такі рахунки під спеціальний режим використання та чи не забороняється звернення стягнення з останніх. При цьому, саме банк має перевірити та надати державному виконавцю інформацію, чи підпадає рахунок під спеціальний режим, і в разі виявлення цільового призначення, яке виключає арешт коштів, повідомити виконавця та повернути постанову про арешт коштів боржника без виконання.
За умови документального підтвердження, що відповідний рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, банком або боржником, у державного виконавця виникає обов`язок, який полягає у знятті арешту з коштів на рахунку боржника.
Згідно відповідей за запити відповідача від 31.03.2026, Державна податкова служба України та Пенсійний фонд України повідомили про те, що ОСОБА_1 є працевлаштованим та отримує доходи у вигляді заробітної плати від Товариства з обмеженою відповідальністю «Метстаркомпані» та КНП «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпровської міської ради, а також соціальні виплати від Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області.
Згідно довідки № PSD1LO0OPKDLQ1D від 09.04.2026, позивач має в АТ КБ «ПриватБанк» рахунок НОМЕР_4 (карта НОМЕР_6 ), на який отримує зарплатні виплати. Також, на вказану картку(рахунок) може бути зарахована будь-яка виплата ( переказ).
Згідно довідки № M727BFPU5LUSKT9J від 20.04.2026, позивач має в АТ КБ «ПриватБанк» рахунок НОМЕР_1 (карта НОМЕР_7 ), на який отримує соціальні виплати. Також на вказану картку(рахунок) може бути зарахована будь-яка виплата ( переказ).
Відповідно до частин першої та другої статті 68 Закону №1404-VIII, стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.
Зазначена норма права визначає кошти, які складають заробітну плату, як особливий об`єкт, на який може бути звернуто стягнення на виконання виконавчого документа, та обмежує таке стягнення відсутністю інших коштів та/або об`єктів для стягнення, видами боргових зобов`язань (періодичні платежі) та сумою стягнення.
Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі-підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи (ч. 3 ст. 68 Закону №1404-VIII).
Частинами другою та третьою статті 70 Закону №1404-VIII передбачено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.
Встановлення відрахувань у певному відсотковому визначенні від заробітної плати боржника покликане гарантувати людині право на своєчасне, у передбачені законом строки, одержання винагороди за працю, що становить одне з основних трудових прав людини, тому й законодавець обмежив розмір будь-яких утримань із заробітної плати, і таке обмеження є законодавчо встановленою забороною на накладення арешту на заробітну плату, що виплачена боржнику після таких утримань, або частину заробітної плати, що перевищує граничну межу таких відрахувань.
Накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад встановлений законом розмір для відрахувань, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання належних виплат та достойні умови життя.
До того ж відповідно до ст. 72 Закону № 1404-VIII на допомогу з державного соціального страхування, що виплачується в разі тимчасової непрацездатності та в інших випадках, допомогу по безробіттю та соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства, призначену відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», стягнення може бути звернено виключно за рішеннями про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також втратою годувальника. 
Пунктом 10 ч. 1 ст. 73 Закону № 1404-VIII передбачено, що стягнення не може бути звернено на такі виплати: 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом.
Отже, рахунки, які передбачені для виплати соціальних виплат на утримання дитини з інвалідністю, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається та звернення стягнення не проводиться, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби. 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 916/73/19, від 10.10.2019 №916/1572/19, 17.01.2020 у справі № 340/1018/19.
26.03.2022 набрав чинності Закон України від 15.03.2022 "Про внесення змін до розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" (надалі - Закон №2129-IX), яким Розділ XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону доповнено пунктом 10-2, що містить, зокрема положення стосовно того, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни російської федерації) та визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
Системний аналіз вказаних норм законодавства дає суду підстави для формулювання висновку про те, що для забезпечення реального виконання рішення виконавець може накладати арешт, зокрема на відкриті банківські рахунки боржника. Проте статтею 48 Закону №1404-VIII для виконавця встановлено заборону на звернення стягнення та накладення арешту на кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, на спеціальних рахунках та на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. 
Крім того, з набранням чинності Закону №2129-IX тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни російської федерації).
Враховуючи запроваджені законодавцем обмеження щодо звернення стягнення та накладення арешту, зважаючи на наявність спеціальної процедури для звернення стягнення на заробітну плату, виконавець перед накладенням арешту на банківські рахунки зобов`язаний пересвідчитись у відсутності спеціального режиму їх використання або відсутності заборон щодо арешту коштів, що знаходяться на цьому рахунку. Виокремлення таких рахунків належить до повноважень саме виконавчої служби. Без здійснення такої перевірки виконавець може своїми діями позбавити боржника права на соціальний захист, порушивши тим самим принцип співмірності заходів примусового виконання рішень, передбачений статтею 2 Закону №1404-VIII.
Висновки аналогічного змісту викладені Верховним Судом у постанові від 10.09.2020 у справі №340/3042/19.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 59 Закону №1404-VIII, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону (абз. 2 ч. 2 ст. 59 Закону №1404-VIII).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.04.2022 у справі №756/8815/20 сформульовано висновки про те, що передбачене абзацом 2 частини 2 статті 59 Закону №1404-VIII зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до підпункту 1 частини четвертої статті 59 цього Закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження того, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.
Для боржника надання вищевказаних підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків. Однак це не виключає зобов`язання банку при виконанні приписів державного та/або приватного виконавця окремо від боржника повідомити виконавця про неможливість накладення арешту на грошові кошти боржника у зв`язку з забороною, встановленою законом.
У випадку коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалося виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів.
Суд звертає увагу на те, що постанова ВП №80599321 від 30.03.2026 про арешт коштів боржника містить відповідне застереження для банків про неможливість накладення арешту на кошти, звернення стягнення на які заборонено законом.
Судом встановлено, що позивач повідомляв державного виконавця про те, що рахунки, на які накладено арешт, використовуються позивачем для отримання заробітної плати та соціальної виплати.
Проте, відповідач відмовив позивачу у скасуванні з цих рахунків арешту з вказівкою та не, шо такі рахунки не мають спеціального режиму використання.
Доказів того, що на цей рахунок зараховувались будь-які інші кошти, які не є заробітною платою позивача, ні позивачем, ні відповідачем суду не надано.
Таким чином, навіть, якщо такі рахунки і не мають спеціального режиму використання, арешт коштів, які складають заробіток позивача та соціальну допомогу боржника у виконавчому провадженні №80599321 та звернення на них стягнення унеможливлює отримання позивачем будь-якої частини заробітної плати як джерела існування та порушує його право на отримання винагороди за працю, а також позбавляє державних соціальних гарантій.
Відповідно до ч.1 статті 70 Закону №1404-VIII, розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.04.2022 у справі №756/8815/20 зазначила, що природа походження коштів на рахунку боржника має значення для вирішення питання про накладення чи зняття арешту на кошти на такому рахунку.
У даному випадку кошти, які отримує позивач в якості заробітної плати та соціальної допомоги, мають особливу правову природу та захищені законодавцем від звернення на них стягнення у повному обсязі.
Отже, встановлені судом обставини щодо отримання позивачем на арештовані банківські рахунки заробітної плати та соціальної допомоги, що підтверджується відповідними доказами, є підставою зняття арешту з коштів боржника (позивача) в частині надходжень заробітної плати та соціальної допомоги на вказані банківські рахунки.
При цьому, враховуючи, що після отримання від Державної податкової служби України та Пенсійного фонду України відомостей стосовно отримання позивачем доходів у вигляді заробітної плати та соціальної допомоги, а також з огляду на те, що у позивача відсутні інші кошти на рахунках, на які може бути звернуто стягнення, позовні вимоги стосовно визнання протиправними дій щодо накладення арешту на заробітну плату та соціальні виплати на дитину з інвалідністю, а також про визнання протиправною та скасування постанови про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на грошові кошти, як заробітна плата та соціальна виплата на дитину з інвалідністю також підлягають задоволенню. 
Щодо позовних вимог про повернення позивачу коштів у розмірі 11573,16 грн та 1487,50 грн.
Згідно розпорядження №80599321 від 14.04.2026, грошові кошти у сумі 50 грн, що надійшли 09.04.2026, 1487,5 грн, що надійшли 09.04.2026, 39,40 грн, що надійшли 09.04.2026, 11573,16 грн, що надійшли 09.04.2026 на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 160/20012/25, виданого 03.03.2026, адміністративний суд (Дніпропетровський окружний адміністративний суд), про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 , керуючись статтею 47 Закону України "Про виконавче провадження", необхідно перерахувати: 
11663,69 грн на користь ГУК у Дн-кій обл/м. Дніпро/11010500 на IBAN UA538999980333159341000004569 в Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код за ЄДРПОУ 37988155, згідно з виконавчий лист № 160/20012/25, виданого 03.03.2026 р. адміністративний суд (Дніпропетровський окружний адміністративний суд), 
1166,37 грн виконавчого збору: на IBAN UA408999980333229305000004079 в Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код за ЄДРПОУ 37988155,
69 грн витрат виконавчого провадження: на IBAN UA738201720313281005201159830 в Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, код за ЄДРПОУ 43315529,
251 грн витрат виконавчого провадження: на IBAN UA738201720313281005201159830 в Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, код за ЄДРПОУ 43315529.
Отже, сума у розмірі 1486,37 грн перерахована на користь відповідача як виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, а сума 11663,69 грн зарахована на виконання рішення у справі № 160/20012/25.
Як вбачається із приписів ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Тому, задоволенню також підлягають позовні вимоги в частині повернення позивачу безпідставно стягнутих з позивача коштів у сумі 11663,69 грн, оскільки судом встановлено протиправність дій відповідача щодо накладення арешту на заробітну плату на соціальні виплати на дитину з інвалідністю, що мало наслідком списання цих коштів з банківських рахунків, такі кошти мають бути повернуті позивачу як безпідставно набуті.
Щодо суми 1486,37 грн, суд не вбачає підстав для їх повернення позивачу, оскільки вони перераховані як виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, відшкодування яких є обов`язковим з боку боржника в разі примусового виконання рішення суду.
Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Підсумовуючи викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх часткового задоволення.
Розподіл судового збору здійснити у відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. 2, 5, 14, 241-246, 255, 287, 297 КАС України суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що полягають у накладенні арешту на заробітну плату на соціальні виплати на дитину з інвалідністю, які надходять на картку (рахунок) № НОМЕР_1 та на картку (рахунок) НОМЕР_2 , відкриті на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в АТ КБ «ПриватБанк».
Визнати протиправною та скасувати постанову Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби y Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 30.03.2026, винесену у виконавчому провадженні № 80599321, про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться та надходять на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), як заробітна плата та соціальна виплата на дитину з інвалідністю на картковий рахунок в АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_1 та на картковий рахунок в АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_4 .
Зобов`язати Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт, накладений на грошові кошти на картці (рахунку) № НОМЕР_1 та № НОМЕР_4 , відкриті на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в АТ КБ «ПриватБанк», на які він отримую заробітну плату та соціальні виплати на дитину з інвалідністю.
Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) безпідставно списані кошти в розмірі 11663,69 грн в межах виконавчого провадження №№ 80599321.
В задоволенні решти позову відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (ЄДРПОУ 44703621) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) 1331,20 грн сплаченого судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 287, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення складено 29.06.2026.

Суддя Н.Є. Калугіна