ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2026 року	Львів	Справа № 380/23821/25 пров. № А/857/17774/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,
суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

суддя у І інстанції Кравців О.Р.,
час ухвалення рішення не зазначено,
місце ухвалення рішення м. Львів,
дата складення повного тексту рішення 20 лютого 2026 року,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:
- визнати протиправними дії Управління Служби безпеки України у Львівській області (далі – Управління СБУ) щодо відмови у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – ГУ ПФУ) довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 05.06.2024 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХП “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” з урахуванням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.12.2024 у справі №380/18094/24 для проведення перерахунку основного розміру пенсії з 01.07.2024;
- зобов`язати відповідача підготувати та надати до ГУ ПФУ довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.06.2024 із урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням, які нараховані та виплачені на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.12.2024 у справі №380/18094/24, для проведення перерахунку основного розміру пенсії з 01.07.2024 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.02.2026 у справі №380/23821/25, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, вказаний позов було задоволено.
При цьому суд першої інстанції виходив із того, що на виконання рішення суду у справі №380/18094/24 відповідачем проведено розрахунок донарахувань грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення), інших виплат, які розраховуються з урахуванням посадового окладу, за період з 01.02.2020 по 19.05.2023.
Отже, оскільки після звільнення зі служби позивачу на виконання рішення суду здійснено перерахунок грошового забезпечення та його складових, то саме такий розмір грошового забезпечення має бути відображений у довідці про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію для призначення пенсії.
Таким чином, суд дійшов висновку, що не надавши позивачу довідку про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії для обчислення пенсії за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням з урахуванням грошового забезпечення, перерахованого на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.12.2024 у справі №380/18094/24, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, чим допустив протиправну бездіяльність.
У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено Управлінням СБУ, яке у своїй скарзі просило скасувати рішення суду та прийняти нове про відмову в задоволенні позову. 
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач зазначив, що правова природа і суть поняття «документи з оновленим розміром та складовими грошового забезпечення позивача для перерахунку його пенсії» без зазначення дати, станом на яку позивач вимагає від відповідача видати відповідні «документи», про які йшлося в зверненні позивача від 29.09.2025 б/н (вх. УСБУ у Львівській області від 25.09.2025 №Т-735), є кардинально відмінним від поняття «довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.06.2024 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України №2262-ХІІ», про які йдеться у визначеному позивачем предметі позову у цій справі.
Скаржник звертає увагу, що позивач викривлено і спотворено сприймає та тлумачить суть фактичних правовідносин між сторонами, намагаючись довести перед судом обставину зростання його грошового забезпечення у червні 2024 року внаслідок виконання відповідачем в серпні 2025 року ухваленого Львівським окружним адміністративним судом в грудні 2024 року рішення у справі №380/18094/24.
З огляду на визначені позивачем предмет і підстави заявленого у цій справі адміністративного позову, а також недоведення належними засобами доказування ані обставини звернення до відповідача з приводу оформлення та подання до ГУ ПФУ саме довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.06.2024, ані вчинення відповідачем будь-яких дій чи допущення бездіяльності щодо розгляду такого звернення.
Відтак, Управління СБУ зазначає про недоведеність і передчасність, а відтак безпідставність та необґрунтованість заявленого у цій справі адміністративного позову.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 проходив військову службу в органах Служби безпеки України.
Наказом Служби безпеки України №635-ОС/дск від 16.05.2024 позивач звільнений з військової служби у відставку за підпунктом “в” пункту 61 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України та підпунктом “б” (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку) пункту 3 частини шостої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”.
Наказом Управління СБУ №299-ОС/дск від 01.06.2024 ОСОБА_1 виключений із списків особового складу з 04.06.2024.
Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ з 05.06.2024 та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10.12.2024 у справі №380/18094/24 (залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2025) визнано протиправними дії Управління СБУ щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення), інших виплат, які розраховуються з урахуванням посадового окладу, за період з 01.02.2020 по 19.05.2023 без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2020 рік” станом на 01.01.2020, Законом України “Про Державний бюджет України на 2021 рік” станом на 01.01.2021, Законом України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” станом на 01.01.2022 та Законом України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” станом на 01.01.2023. 
Зобов`язано Управління СБУ здійснити перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення), інших виплат, які розраховуються з урахуванням посадового окладу, за період з 01.02.2020 по 19.05.2023 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим звання відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” (з врахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18) шляхом множення відповідного прожиткового мінімуму для працездатних осіб на відповідний тарифний коефіцієнт згідно із додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України №704 за період з 01.02.2020 по 19.05.2023 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 та на 01.01.2023 відповідно, з урахуванням проведених виплат.
На виконання вказаного рішення відповідачем проведено розрахунок донарахувань грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення), інших виплат, які розраховуються з урахуванням посадового окладу, за період з 01.02.2020 по 19.05.2023.
З метою оформлення та подання до пенсійного органу документів з оновленого розміру та складових грошового забезпечення для проведення перерахунку пенсії позивач звернувся до відповідача із заявою від 29.09.2025.
Відповідач листом від 27.10.2025 повідомив позивача, що за період з квітня 2018 року по теперішній час ГУ ПФУ не направляло Управлінню СБУ списки осіб для підготовки довідок та проведення перерахунку пенсій. Оскільки підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців (діючих) не відбулося, то відсутні передбачені частиною 4 статті 63 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” підстав для перерахунку пенсії. Рішення суду від 10.12.2024 у справі №380/18094/24 не передбачено складання та направлення до ГУ ПФУ документів з оновленим розміром та складовими грошового забезпечення для перерахунку пенсії.
Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду із позовом, що розглядається.
При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі, визначає Закон України від 09.04.1992 №2262-ХІІ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (далі – Закон № 2262-ХІІ).
Частиною 4 статті 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (далі – Закон № 2011-XII) передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 (далі - Постанова № 704) затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Відповідно до пункту 2 Постанови № 704 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Додатком 1 до Постанови № 704 визначено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Пунктом 4 Постанови № 704 в первинній редакції встановлювалось, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Також додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704 містили примітки, відповідно до яких, зокрема посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
Тобто, вказані додатки до пункту 4 Постанови № 704 дублювали положення пункту 4 Постанови №704 в частині зазначення розрахункової величини - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року).
Постанова № 704 набирала чинності з 01.03.2018.
Пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 “Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб” у Постанові №704 пункт 4 викладено в такій редакції: “ 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.”.
Вказана постанова набрала чинності 24.02.2018.
Отже, з 24.02.2018 змінено розрахункову величину, з якої обчислюються розміри посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями, а саме: замість розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року) передбачено використання розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 20.10.2022, визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 “Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб”.
Відповідно, відновлено редакцію пункту 4 Постанови № 704, яка діяла до внесення змін, та якою визначалось граничну нижню величину, яка береться для розрахунку посадового окладу, що складає розмір прожиткового мінімуму, встановлений на 1 січня відповідного року, але не менше 50% мінімальної заробітної плати станом на 1 січня відповідного року.
Водночас, Законом України “Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії” від 05.10.2000 № 2017-III прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти, віднесено до базового державного соціального стандарту.
Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що згідно з практикою Верховного Суду зазначення у пункті 4 Постанови № 704 в формулі обрахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням базового державного соціального стандарту (прожиткового мінімуму для працездатних осіб) як розрахункової величини для їх визначення, не суперечить делегованим Уряду повноваженням щодо визначення розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ.
При цьому Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.
Відповідно до частини 3 статті 1-1 Закону № 2262-XII зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Згідно із Законами України «Про Державний бюджет України» на 2020-2023 роки прожитковий мінімум з 01 січня відповідних років змінювався.
Оскільки прожитковий мінімум, як базовий державний стандарт, змінювався законодавцем на відповідні роки, то відповідно зазнав змін розмір грошового забезпечення позивача, який був первинно узятий при визначенні позивачу розміру пенсії. 
Згідно із висновком Львівського окружного адміністративного суду, відображеного у рішенні від 10.12.2024 у справі №380/18094/24, при визначенні грошового забезпечення позивача підлягав застосуванню пункт 4 Постанови № 704 у редакції, чинній до внесення змін Постановою № 103, із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законами на 1 січня календарних років (через його збільшення).
Враховуючи обставини, за яких мало місце фактичне виконання обумовленого рішення суду в частині перерахунку складових грошового забезпечення, належного позивачу з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законами на 1 січня відповідного календарного року, фактичний розмір грошового забезпечення позивача, який мав би бути первинно урахований територіальним органом пенсійного фонду при призначенні йому пенсії, також зазнав змін в сторону збільшення. 
Однак, незважаючи на виконання вказаного судового рішення у частині здійсненого перерахунку належного позивачу грошового забезпечення (який був первинно узятий для визначення розміру пенсії позивача без розрахунку складових грошового забезпечення з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законами на 1 січня відповідного календарного року), відповідач виявленого недоліку при формуванні відповідної довідки не усунув.
Як наслідок, вимоги позивача адресовані відповідачу, які стосуються складання та надання до ГУ ПФУ довідки про розмір грошового забезпечення позивача для проведення перерахунку та виплати основного розміру пенсії у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону № 2262-ХП, статті 9 Закону № 2011-ХІІ, положень Постанови №704 із обов`язковим зазначенням відомостей про всі щомісячні основні (оклад за посадою, військовим званням, надбавка за вислугу років) та додаткові (надбавки, доплати, підвищення та премії) види грошового забезпечення, які нараховані та виплачені з урахуванням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.12.2024 у справі №380/18094/24, для проведення перерахунку основного розміру пенсії з 01.07.2024 є обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення.
Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
Висновки суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог відповідачем під сумнів не ставляться, а позивачем відповідної апеляційної скарги не подано. Отже у зазначеній частині рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядається.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2026 року у справі №380/23821/25 – без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар