КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження 
№ 22-ц/824/1001/2026

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2026 року місто Київ
справа №367/2344/22

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.
суддів: Ратнікової В.М., Таргоній Д.О.
за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - Корсуна Юрія Юрійовича  на додаткове рішення Ірпінського міського суду Київської області від 29 квітня 2025року, ухвалене під головуванням судді Карабази Н.Ф., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» про визнання договорів удаваними, визнання майнових прав та права власності на квартиру,-

В С Т А Н О В И В:
У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Аверс-Сіті» про визнання договорів удаваними, визнання майнових прав та права власності на квартиру.
30 жовтня 2023 року ОСОБА_1 через свого представника подав заяву про застосування наслідків недійсності (нікчемності) правочину, в якій просив у разі, якщо суд дійде до висновку про нікчемність правочинів, застосувати наслідки недійсності (нікчемності) правочину.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 10 липня 2024 року заяву ОСОБА_1 про застосування наслідків недійсності правочину залишено без розгляду.
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 10 липня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
07 жовтня 2024 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшла заява відповідача ТОВ «Аверс-Сіті» про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просив визнати причини пропуску поважними та поновити ТОВ «Аверс-Сіті» строк на подання заяви про винесення додаткового рішення; стягнути на користь ТОВ «Аверс-Сіті» з ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 30000 грн. 
Заяву обгрунтовував тим, що 01 жовтня 2024 року він отримав копію рішення Ірпінського міського суду Київської області на електронну пошту, однак при ухваленні рішення судом не розглянуто питання щодо розподілу судових витрат зокрема, витрат на правничу допомогу адвоката. 
Вказував, що у відзиві ТОВ «Аверс-Сіті» повідомив суд, що попередній орієнтовний розрахунок судових витрат на правову допомогу складає 30000 грн. Остаточний розмір витрат буде визначений з урахуванням вчинених процесуальних дій. 
Оскільки, ТОВ «Аверс-Сіті» про результати розгляду справи №367/2344/22 дізналася лише 01 жовтня 2024 року з електронної пошти, а тому просив поновити пущений строк.
12 жовтня 2024 року представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Корсун Ю.Ю. подано заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення по справі №367/2344/22, в якій останній посилався на те, що заявлений представником ТОВ «Аверс-Сіті» розмір витрат на правничу допомогу є необґрунтованим та явно завищеним, просив суд зменшити його розмір до 1% від заявленої суми, або відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.
Додатковим рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 29 квітня 2025 року заяву адвоката Васюка М.М., який діє від імені та в інтересах ТОВ «Аверс-Сіті» про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Аверс-Сіті» 10000 грн. понесених витрат на правничу допомогу адвоката у суді першої інстанції.
В решті частини заяви відмовлено.
Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - Корсун Ю.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просив: додаткове рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ТОВ «Аверс-Сіті» про стягнення витрат на правничу допомогу; в разі якщо апеляційний суд не вбачатиме підстав для задоволення апеляційної скарги в повному обсязі просив зменшити розмір стягнутих судом першої інстанції витрат на правничу допомогу до 1%.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилався на те, що стягнуті витрати на правничу допомогу не відповідають принципу розумності та є завищеними, їх розмір не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, стягнення адвокатських витрат у сумі 10000 грн. не відповідає критеріям справедливості.
Вказував, що звіт про обсяг наданих послуг, який долучений до заяви про ухвалення додаткового рішення, не відображає належним чином, необхідної реальної кількості витрачених годин адвоката та не підтверджує заявлену суму витрат на правничу допомогу.
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від представника позивача надійшла заява, в якій останній просив розглядати справу у його відсутність та задовольнити вимоги скарги.
Виходячи з положень ст.13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися у судове засідання на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України.
Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволення з наступних підстав.
Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п'ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
При цьому, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. 
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Аналогічнийправовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц,постановахВерховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Аверс-Сіті», подаючи у вересні 2022 року до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, в ньому зазначив, що попередній орієнтовний розрахунок судових витрат на правову допомогу складає 30000 грн. Остаточний розмір витрат буде визначений з урахуванням вчинених процесуальних дій. 
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 10 липня 2024 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 13 лютого 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. 
Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 06 березня 2025 року стягнуто з  ОСОБА_1  на користь ТОВ «Аверс-Сіті» витрати на правову допомогу понесені в суді апеляційної інстанції у розмірі 15000 грн. 
Постановою Верховного Суду від 11 лютого 2026 року ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 10 липня 2024 року, рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 10 липня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 лютого 2025 року залишено без змін.
З матеріалів справи вбачається, що рішення суду першої інстанції від 10 липня 2024 року було ухвалено за відсутності учасників справи.
07 жовтня 2024 року від відповідача до суду першої інстанції надійшла заява, в якій відповідач ТОВ «Аверс-Сіті» просив:визнати причини пропуску поважними та поновити ТОВ «Аверс-Сіті» строк на подання заяви про винесення додаткового рішення; стягнути на користь ТОВ «Аверс-Сіті» з ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 30000 грн. 
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник відповідача ТОВ «Аверс-Сіті» - Васюк М.М. надав копії: укладеного між ТОВ «Аверс-Сіті» та АО «ВР Партнерс» договору про надання правової допомоги №138 від 01 березня 2022 року, додатку №26 до вказаного договору від 01 вересня 2022 року, акту наданих послуг від 06 жовтня 2024 року згідно договору про надання правової допомоги №138 від 01 березня 2022 року, звіту про обсяг наданих послуг від 06 жовтня 2024 року згідно договору про надання правової допомоги №138 від 01 березня 2022 року.
Зі змісту акту наданих послуг від 06 жовтня 2024 року та звіту про обсяг наданих послуг від 06 жовтня 2024 року згідно договору про надання правової допомоги №138 від 01 березня 2022 року вбачається, що адвокатом АО «ВР Патнерс» - Васюком М.М. були надані послуги: 
проведення правового аналізу документів, які надані клієнтом -ТОВ «Аверс-Сіті», аналіз законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення судової практики, формування позиції та консультування клієнта у справі № 367/2344/22, підготовка та подання відзиву на позовну заяву від 16 вересня 2022 року, кількість витрачених годин 10:00, вартість 20000,00 грн.; 
підготовка та подання заперечення на відповідь на відзив від 08 грудня 2022 року у справі №367/2344/22, кількість витрачених годин 3:00, вартість 6000,00 грн.;
підготовка та подання заперечення на письмові пояснення від 14 лютого 2023 року у справі № 367/2344/22, кількість витрачених годин 1:00, вартість 2000,00 грн.; 
участь у судовому засіданні 16 лютого 2023 року у справі №367/2344/22 безпосередньо у приміщенні Ірпінського міського сулу Київської області, кількість витрачених годин 1:00, вартість 2000,00 грн. 
На надання професійної правничої допомоги витрачено загалом 15 год., вартість 1 години наданих послуг складає 2000,00 грн. Загальна вартість наданих послуг складає 30000 грн.
Надання правничої допомоги ТОВ «Аверс-Сіті» в суді першої інстанції адвокатом АО «ВР Партнерс» Васюком М.М. підтверджується матеріалами справи. 
Як вбачається з матеріалів справи, адвокат Васюк М.М. подав відзиви на позовну заяву 22 вересня 2022 року, 16 грудня 2022 року подав заперечення на відповідь на відзив, 16 лютого 2023 року були подані заперечення на письмові пояснення та брав участь у судовому засіданні 16 лютого 2023 року. 
У пунктах 179, 180 постанови від 05 червня 2024 року у справі №910/14524/22 (провадження № 12-4гс24) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України (схожі положення містяться у статті 141 ЦПК України), може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково. Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
Оцінюючи надані ТОВ «Аверс-Сіті» докази на підтвердження витрат на правову допомогу, беручи до уваги заперечення сторони позивача щодо розміру витрат на правову допомогу, складність справи, обсяг та час необхідний для виконання адвокатом, який надавав професійну правничу допомогу ТОВ «Аверс-Сіті» в суді першої інстанції, необхідність процесуальних дій у справі, обсяг фактично виконаної адвокатом роботи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність та співмірність понесених ТОВ «Аверс-Сіті» в суді першої інстанції витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн.
Визначена судом першої інстанції сума витрат на правову допомогу є співмірною з наданимобсягом фактично виконаної адвокатом роботи, який надавав правову допомогу в суді першої інстанції ТОВ «Аверс-Сіті», що відповідає принципу розподілу, реальності та розумності розміру судових витрат.
Колегія суддів перевіряючи доводи апеляційної скарги представника позивача також врахувала загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування правової допомоги.
А відтак, доводи апеляційної скарги про те, що стягнуті витрати на правничу допомогу не відповідають принципу розумності та є завищеними, їх розмір не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, стягнення адвокатських витрат у сумі 10000 грн. не відповідає критеріям справедливостівідхиляються судом апеляційної інстанції як безпідставні та необгрунтовані.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки, додаткове рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - Корсуна Юрія Юрійовича  - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Ірпінського міського суду Київської області від 29 квітня 2025 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її ухвалення.

Головуючий:

Судді: