П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2026 року м. Київ

Справа №759/12316/25
Апеляційне провадження №22-ц/824/3715/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.
суддів: Желепи О.В., Поліщук Н.В.
за участю секретаря Липченко О.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Святошинського районного суду міста Києва, ухваленого під головуванням судді Петренко Н.О. 10 вересня 2025 року у місті Київ,
у справі за позовом за позовом комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

В С Т А Н О В И В

У червні 2025 року КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 111930,42 грн. Вирішити питання судових витрат.
Позовні вимоги мотивовані тим, що з 01 травня 2018 року позивач є виконавцем комунальних послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (ЦО/ЦПГВ), а з 01 листопада 2021 року - послуг з постачання теплової енергії та гарячої води (ТЕ/ПГВ). 
Відповідач, як споживач послуг за адресою: АДРЕСА_1 , систематично не оплачував надані послуги, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 111 930,42 грн.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 10 вересня 2025 року в задоволенні позову КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено.
Рішення мотивоване тим, що позивачем не надано достатніх та належних доказів для підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог до відповідача. Відсутність чіткого визначення правового статусу квартири та її власників/співвласників, наявність інших зареєстрованих осіб, а також недоведеність суми заборгованості за весь період, є підставами для відмови у задоволенні позову.

Не погодився із рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій він зазначає, що висновки суду є помилковими, зробленими з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги вказано, що до спірних правовідносин судом першої інстанції не застосовано норм права, які регулюють спірні правовідносини, а саме приписи ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч. 1 ст. 64 ЖК України та закріплений ст.ст. 541, 543 ЦК України правовий інститут солідарної відповідальності. Зазначає, що за законом у цьому випадку немає так званої обов`язкової процесуальної співучасті, а передбачено право позивача звернутися до суду до кожного з боржників окремо.
Посилається на те, що помилковими є мотиви відмови оскарженого рішення про ненадання позивачем доказів стосовно «правового статусу квартири» та недоведеність заборгованості осіб які споживають послуги. 
Звертає увагу, що при постановленні оскаржуваного рішення судом допущено порушення приписів ст.ст. 13, 48, 50 та 263 ЦПК України, в частині визначення судом при вирішенні спору належного складу учасників судового процесу та нормативного обґрунтування судового рішення.
Крім того, справу розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, однак ціна позову у цій справі складає 111 930, 42 коп, тобто перевищує 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а отже справа не є малозначною.
На підставі викладеного, просить скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 вересня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Винести окрему ухвалу відносно судді першої інстанції Петренко Н.О., якою постановлено незаконне судове рішення, приймаючи яке суддя ухилилася від вчинення правосуддя і переклала обов`язок фактичного розгляду справи на суд апеляційної інстанції.

Відповідач правом подачі відзиву не скористалася.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись в порядку визначеному процесуальним законом, причини неявки суду не повідомили. А тому колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність вказаних осіб. 

В порядку ч.ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Судом встановлено, що КП «Київтеплоенерго» здійснює діяльність у сфері надання комунальних послуг, зокрема з централізованого опалення, постачання гарячої води та теплової енергії. Період надання послуг, що є предметом спору, охоплює проміжок часу з 01 травня 2018 року по 01 листопада 2024 року.
З 01 травня 2018 року до 31 жовтня 2021 року позивач виступав виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (ЦО/ЦПГВ). Регулювання цих правовідносин здійснювалося відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Договір про надання послуг ЦО/ЦПГВ був публічно оприлюднений у газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085), що свідчить про дотримання позивачем процедури укладення договору приєднання.
З 01 листопада 2021 року, у зв`язку зі змінами у законодавстві, позивач змінив статус на виконавця послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (ТЕ/ПГВ). Правовідносини у цій сфері регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VI, Постановою КМУ від 11 грудня 2019 року № 1182 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води» та Постановою КМУ від 21 серпня 2019 року № 830 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії». Типові індивідуальні договори про надання послуг ТЕ/ПГВ були оприлюднені на офіційному веб-сайті КП «Київтеплоенерго» згідно з вимогами ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року, що також підтверджує законність укладення цих договорів приєднання.
Будинок за адресою: АДРЕСА_1 повністю підключений до мереж тепло- та водопостачання. Це означає, що квартира за вказаною адресою отримує тепло та гарячу воду від внутрішньо-будинкової системи.
Згідно з, витягом з реєстру територіальної громади м. Києва, у спірній квартирі за адресою АДРЕСА_1 зареєстрована відповідач ОСОБА_1 з 1991 року та ще ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.5). 
За відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб святошинської РДА, наданими на запит суду при відкритті провадження у справі, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 25 жовтня 1991 року по теперішній час (а.с.31).
Позивач на підставі договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року, укладеного з ПАТ «Київенерго», прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 34936,24 грн: 21997,87 грн - за централізоване опалення, 12944,37 грн - за централізоване гаряче водопостачання (а.с. 25-27).
Також було додано корінці наряду для проведення включення жилого будинку по  АДРЕСА_2 та корінці наряду для відключення щодо того ж будинку, перелік споживачів (об`єктів теплоспоживання) приєднаних до тепломереж КП «Київтеплоенерго» з підключеннями тепловими навантаженнями, довідка про обсяги споживання теплової енергії/послуги з постачання гарячої води за показниками КВОТЕ (а.с. 19-24).
З долучених до справи розрахунків заборгованості у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, що становить 111930,42 грн та складається з:
заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 21991,87 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 3342,76 грн, три відсотки річних у розмірі 822,44 грн; 
заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 12944,37 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 1967,54 грн, три відсотки річних у розмірі 484,08 грн;
заборгованості за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 21868,03 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 3323,94 грн, три відсотки річних у розмірі 812,41 грн;
заборгованості за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 4417,90 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 671,52 грн, три відсотки річних у розмірі 165,22 грн;
заборгованості за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 31818,11 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 3217,72 грн, три відсотки річних у розмірі 827,69 грн, пеня у розмірі 1007,02 грн;
заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1397,46 грн;
заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачанні гарячої води у розмірі 736,45 грн; 
заборгованості з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 113,89 грн. (а.с.6-18)

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В порядку визначеному ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і будь кого з них окремо.
Згідно ч. 1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Положеннями ч. 2 ст. 642 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг;
Правилами надання послуг з централізованого опалення встановлено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. 
Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. 
За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг.
Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону.
Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів.
Статтею 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", пунктом 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено, що споживач має право на зменшення розміру оплати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його, їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Згідно зі ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов`язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів; забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання; забезпечення безперешкодного доступу до власного теплового обладнання, вузлів обліку представникам теплогенеруючої чи теплопостачальної організації, за умови пред`явлення відповідного посвідчення при виконанні службових обов`язків; недопущення провадження будь-яких видів господарської діяльності в охоронних зонах теплових мереж без погодження з власником об`єкта теплопостачання.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16).
Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у пунктах 87-88 постанови від 03 червня 2024 у справі № 161/8822/19 зазначив, що Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що солідарна відповідальність у зобов`язаному праві - це відповідальність кількох боржників перед кредитором, при якій кредиторові надається право на свій розсуд вимагати виконання зобов`язання у повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного з них окремо. Як солідарне зобов`язання, так і солідарна відповідальність виникають лише у випадках встановлених договором або законом. Пред`явивши вимогу до солідарних боржників, який не задовольнив цю вимогу, кредитор має право пред`явити вимогу до іншого солідарного боржника.
Верховний Суд у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 607/2759/16-ц в подібних правовідносинах із стягненням комунальних послуг виснував, що згідно з положеннями ч. 1 ст. 543 ЦПК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь - кого з них окремо. Тому стягнення боргу за користування житловим приміщенням лише з наймача за наявності іншого повнолітнього члена сім`ї є підставою для задоволення позову.
Аналіз наведених положень закону та прецедентної практики Верховного Суду вказує на те, що позивач має право вимагати виконання обов`язку щодо сплати житлово-комунальних послуг як від власника квартири, так і від будь-якої іншої особи, яка зареєстрована або проживає у житлі власника, адже така особа на рівні з власником користується усіма житлово-комунальними послугами.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог КП «Київтеплоенерго» суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довів належними та достатніми доказами правовий статус квартири, коло її власників/співвласників та осіб, зобов`язаних сплачувати житлово-комунальні послуги, не обґрунтував пред`явлення позову виключно до ОСОБА_1 за наявності інших зареєстрованих у квартирі осіб, а також не підтвердив розмір заборгованості за весь заявлений період саме щодо споживачів цих послуг.
Проте з наведеними висновками суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з такого.

З наведених обставин справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 1991 року по теперішній час.
Згідно з витягом з реєстру територіальної громади м. Києва, у спірній квартирі за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані інші особи, крім відповідача, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Вказана квартира під`єднана до внутрішньобудинкової системи тепло- та водо-постачання, а отже відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води. 
Наявність правовідносин між сторонами за договорами тепло- та водо-постачання підтверджується матеріалами справи, отже і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого тепло- та водо-постачання, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач отримує послуги та має здійснювати оплату виставлених рахунків.
Даних про те, що відповідач від послуг централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку відмовлявся матеріали справи не містять. 
Матеріали справи не містять даних про те, що відповідачем своєчасно вносилась плата за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.
Отже, апеляційним судом встановлено, що КП «Київтеплоенерго» належним чином виконувало свої зобов`язання щодо надання комунальних послуг до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , проте особи, які офіційно зареєстровані у цій квартирі, зокрема, ОСОБА_1 , тривалий час не сплачували за отримані послуги теплової енергії та/або оплати за централізоване постачання гарячої води, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, що підтверджується наданими КП «Київтеплоенерго» розрахунком заборгованості.
Колегія суддів зауважує що всі зареєстровані особи несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг, а в порядку ч. 1 ст. 544 ЦК України позивач має право пред`явити вимогу до будь кого з них. 
До того ж разі виконання зобов`язання одним із солідарних боржників до нього переходить право на зворотну вимогу до інших.
Однак суд першої інстанції, у порушення вимог ст. 263 ЦПК України, наведених вище обставин справи, вимог закону та практики Верховного Суду не врахував, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відмову у позові КП «Київтеплоенерго» з наведених вище підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи зазначене та те, що КП «Київтеплоенерго» належними, допустимими та достатніми доказами підтвердило факт надання комунальних послуг до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , наявність і розмір заборгованості, та приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 є зареєстрованою у цьому житлі особою, яка відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч. 1 ст. 64 ЖК України та ст. ст. 541, 543 ЦК України несе солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг, при цьому доказів на спростування наданого позивачем розрахунку, а також доказів ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі чи неналежної якості, матеріали справи не містять, то колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову КП «Київтеплоенерго» та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість у визначеному позивачем розмірі.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання позовної заяви КП «Київтеплоенерго» сплатило судовий збір у розмірі 3028 (а.с. 4), а за подання апеляційної скарги - 4542 грн (а.с. 53).
Оскільки колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу, скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення про задоволення позову, то понесені КП «Київтеплоенерго» судові витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі складають 7570 грн та підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - задовольнити.
Рішення Сятошинського районного суду міста Києва від 10 вересня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позовні вимоги комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за житлово-комунальні послуги сумою 111930,42 грн, яка складається з:
заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 21991,87 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 3342,76 грн, три відсотки річних у розмірі 822,44 грн; 
заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 12944,37 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 1967,54 грн, три відсотки річних у розмірі 484,08 грн;
заборгованості за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 21868,03 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 3323,94 грн, три відсотки річних у розмірі 812,41 грн;
заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 4417,90 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 671,52 грн, три відсотки річних у розмірі 165,22 грн;
заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 31818,11 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 3217,72 грн, три відсотки річних у розмірі 827,69 грн, пеня у розмірі 1007,02 грн;
заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1397,46 грн;
заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачанні гарячої води у розмірі 736,45 грн; 
заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 113,89 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір пов`язаний з розглядом справи в розмірі 7 570 грн.

Позивач: Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (ЄДРПОУ: 40538421, адреса: 01001, м. Київ, пл. І. Франка, 5)
Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 )

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова 

Судді: О.В. Желепа

Н.В. Поліщук