ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/2353/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Богатиря К.В.
суддів: Поліщук Л.В., Таран С.В.

секретар судового засідання Шаповал А.В.

представники сторін у справі у судове засідання не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу: Товариства з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона №19»
на рішення Господарського суду Одеської області від 10.02.2026, суддя суду першої інстанції Найфлейш В.Д., м. Одеса, повний текст рішення складено та підписано 20.02.2026
по справі №916/2353/25
за позовом Акціонерного товариства «ХЕРСОНСЬКА ТЕПЛОЕЛЕКТРОЦЕНТРАЛЬ»
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона №19»
про стягнення 1 029 756,27 грн, - 

ВСТАНОВИВ:

Описова частина.
Акціонерне товариство «ХЕРСОНСЬКА ТЕПЛОЕЛЕКТРОЦЕНТРАЛЬ» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона №19» про стягнення 1 029 756,27 грн.
Позов обгрунтовано тим, щр Відповідач в порушення умов договору про надання послуги з постачання теплової енергії свої зобов`язання щодо оплати за надані послуги та абонентське обслуговування не виконав, внаслідок чого за останнім обліковується заборгованість.
В подальшому позивач подав заяву про зменшення позовних вимог з урахуванням правової позиції об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2025 у справі № 908/1162/23, а саме: в частині стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію у березні 2022 року в розмірі 348 535,71 грн. та абонентського обслуговування у березні-листопаді 2022 року у сумі 316,53 грн.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 10.02.2026 позовну заяву задоволено; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона №19» на користь Акціонерного товариства «ХЕРСОНСЬКА ТЕПЛОЕЛЕКТРОЦЕНТРАЛЬ» заборгованість в розмірі 680 904,03 грн, а також судовий збір в сумі 8 170,85 грн; повернуто Акціонерному товариству «ХЕРСОНСЬКА ТЕПЛОЕЛЕКТРОЦЕНТРАЛЬ» з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області за платіжною інструкцією № 22 від 13 червня 2025 року сплачений судовий збір у розмірі 4 186,23 грн.
Приймаючи дане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів оплати відповідачем вартості наданих послуг з теплопостачання теплової енергії та абонентського обслуговування за період з лютого 2022 по травень 2025 року, тому наявні правові підстави для задоволення заявлених АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» позовних вимог шляхом присудження до стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона №19» заборгованості у загальному розмірі 680 904, 03 грн.

Аргументи учасників справи.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона №19» на рішення Господарського суду Одеської області від 10.02.2026 по справі №916/2353/25.
Апелянт вказав, що ТОВ “Пересувна механізована колона №19” не укладав та уповноважена особа ТОВ «ПМК 19» не підписувала типовий індивідуальний договір № 1005. Пропозиція укласти Договір була направлена Позивачем на адресу місцезнаходження ТОВ «ПМК 19» 08 лютого 2022 року через поштовий сервіс «Укрпошта» Відповідач не отримував пропозицію від Позивача укласти типовий індивідуальний договір № 1005 про надання послуги з постачання теплової енергії та не отримував примірник Договора № 1005 для підписання. Крім того, Позивач не надав до суду жодного належного доказу отримання такої пропозиції Відповідачем.
Апелянт зазначив, що до матеріалів справи позивачем не надано належні первинні бухгалтерські документи на підтвердження надання послуг з поставки теплової енергії. Жоден з наданих актів виконаних робіт не підписаний уповноваженим представником Відповідача та вказані документи не направлялись Відповідачу для підпису.
Апелянт вказав, що позивачем до матеріалів справи не додано жодних доказів, які підтверджують факт укладання Договору про надання послуг з постачання теплової енергії № 1005 та доказів, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення поставки теплової енергії на суму 680 904,03 грн.
Керуючись викладеним вище, апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 10 лютого 2026 року по справі 916/2353/25 та прийняти нове рішення, яким відмовити АТ "ХЕРСОНСЬКА ТЕПЛОЕЛЕКТРОЦЕНТРАЛЬ" в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу.
До Південно-західного апеляційного господарського суду від АТ "ХЕРСОНСЬКА ТЕПЛОЕЛЕКТРОЦЕНТРАЛЬ" надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона №19» на рішення Господарського суду Одеської області від 10.02.2026 по справі №916/2353/25.
Позивач вказує, що з метою оформлення договірних правовідносин на поставку теплової енергії відповідачу надіслано разом з листом від 03.02.2022 р. № 06-1/342 ТОВ «ПМК №19» примірник договору № 1005 з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії (Договір), що підтверджується описом вкладення у цінний лист, фіскальним чеком та накладною Укрпошти (докази надані разом із позовною заявою).
Позивач вказав, що між Акціонерним товариством «Херсонська теплоелектроцентраль» та ТОВ «ТОВ ПМК №19» було укладено договір № 1005 про надання послуги з постачання теплової енергії, відповідно до умов якого, Позивач зобов`язується надавати Відповідачу послуги з централізованого опалення, а Відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строк і на умовах, передбачених договором.
Позивач вказав, що ним до позовної заяви було надано доказ надсилання актів-рахунків з описом вкладень на адресу Відповідача. Відповідач не надав до суду першої інстанції свої заперечення щодо правильності нарахування теплової енергії, не надав свій контррозрахунок.
Позивач також зазначив, що у відзиві на позовну заяву Відповідач зазначав про те, що по об`єкту споживання теплової енергії був укладений договір з ТОВ «МИР СТРОЙКИ» і що Відповідач не є належним відповідачем. Однак, тепер в апеляційній скарзі Відповідач обґрунтовує свою апеляційну скаргу не через те, що він не є належним відповідачем, а вказує про загальну незгоду із позовними вимогами Позивача без належних та допустимих доказів.
Керуючись викладеним вище, позивач просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона №19» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 10.02.2026 по справі №916/2353/25 залишити без змін.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №916/2353/25 було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді – Богатиря К.В., судді Поліщук Л.В., Таран С.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2026.
На момент надходження апеляційної скарги, матеріали справи №916/2353/25 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.03.2026 відкладено вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона №19» на рішення Господарського суду Одеської області від 10.02.2026 по справі №916/2353/25 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №916/2353/25 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/2353/25.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.03.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона №19» на рішення Господарського суду Одеської області від 10.02.2026 по справі №916/2353/25 - залишено без руху; встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона №19» строк для усунення недоліків при поданні апеляційної скарги шляхом надання Південно-західному апеляційному господарському суду доказів сплати судового збору у сумі 12 256,27 грн – протягом 10 днів з дня вручення цієї ухвали; роз`яснено апелянту, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.
До Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона №19» надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої були долучені докази сплати судового збору у сумі, встановленій законом.
Таким чином, недоліки апеляційної скарги були усунуті.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона №19» на рішення Господарського суду Одеської області від 10.02.2026 по справі №916/2353/25; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 22.04.2026; призначено справу №916/2353/25 до розгляду на 14.05.2026 о 10:30; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 29, зал судових засідань № 7, 3-ій поверх; явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; роз`яснено учасникам судового провадження їх право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у тому числі із застосуванням власних технічних засобів.
14.05.2026 судове засідання по даній справі не відбулося у зв`язку з оголошенням у м. Одеса повітряної тривоги.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.05.2026 призначено справу №916/2353/25 до розгляду на 01.06.2026 о 15:00; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 29, зал судових засідань № 7, 3-ій поверх; явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; роз`яснено учасникам судового провадження їх право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у тому числі із застосуванням власних технічних засобів.
01.06.2026 представники учасників справи у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце його проведення повідомлялися належним чином.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.05.2026, якою призначено справу №916/2353/25 до розгляду на 01.06.2026 о 15:00, була отримана в електронному кабінеті позивачем – 14.05.2026, відповідачем – 14.05.2026.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона №19» про відкладення справи, яке обгрунтовано тим, що представник апелянта приймає участь в іншому судовому засіданні по справі №915/145/26 у Господарському суді Миколаївської області.
Колегія суддів відмовила у задоволенні даного клопотання ухвалою у протокольній формі з огляду на наступне.
Відповідно до ч.ч. 11, 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Тобто, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.
ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі "Цихановський проти України" (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ "Смірнова проти України" (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), "Карнаушенко проти України" (Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).
Як відзначив Верховний Суд у постанові від 12.03.2019 року у справі № 910/12842/17 відповідач, як учасник судового процесу, не позбавлений права і можливості забезпечити участь у судовому засіданні будь-якого іншого представника, якому доручити виконання функцій щодо представництва інтересів у суді. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 року у справі №361/8331/18 зробив правовий висновок, згідно з яким якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.
Отже, згідно усталеної судової практики та позиції ЄСПЛ відкладення розгляду справи можливе з об`єктивних причин, як-от неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні чи недостатність матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення; при цьому не повинно створюватися умов, за яких будуть порушені процесуальні строки розгляду справи.
Зазначаючи підстави для відкладення розгляду справи, представник апелянта будь-яких доказів на підтвердження вказаних ним обставин суду не надав.
В свою чергу, відповідно до відомостей з порталу «Судова влада» розгляд справи №915/145/26 призначено до розгляду Господарським судом Миколаївської області на 15.06.2026 о 11:00. 
Судове засідання по справі №915/145/26 на 01.06.2026 не було призначено.
Тобто участь представника апелянта у судовому засіданні по справі №915/145/26, яке призначено на 15.06.2026, жодним чином не перешкоджало йому прийняти участь 01.06.2026 у судовому засіданні по справі №916/2353/25.
Таким чином, апелянт не навів поважних причин відкладення розгляду справи.
Крім того, до Південно-західного апеляційного господарського суду від АТ "ХЕРСОНСЬКА ТЕПЛОЕЛЕКТРОЦЕНТРАЛЬ" надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника.
Явка представників сторін у судове засідання, призначене на 01.06.2026, не визнавалась апеляційним господарським судом обов`язковою, про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона №19» на рішення Господарського суду Одеської області від 10.02.2026 по справі №916/2353/25, до суду не повідомлялося.
Таким чином, колегія суддів вважає, що в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона №19» на рішення Господарського суду Одеської області від 10.02.2026 по справі №916/2353/25 по суті, не дивлячись на відсутність представників сторін у справі, повідомлених про судове засідання належним чином. Відсутність зазначених представників у даному випадку не повинно заважати здійсненню правосуддя.

Фактичні обставини, встановлені судом.
В матеріалах справи міститься типовий індивідуальний договір № 1005 про надання послуги з постачання теплової енергії (далі – Договір), відповідно до умов якого Позивач зобов`язався надавати Відповідачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а Відповідач зобов`язався своєчасно та в повному обсязі оплачувати надані послугу в строку і на умовах, що визначені цим Договором.
Пунктом 1 Договору встановлено, що цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (далі - послуга) індивідуальному споживачу (далі - споживач). Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.
Пунктом 3 Договору передбачено, що фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги.
Відповідно до п. 4 Договору, об`єктом надання послуг є приміщення, площею 394,4 кв.м, яке знаходиться за адресою: м. Херсон, пр. Ушакова , буд. 79.
Пунктом 7 Договору передбачено, що Виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.
Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України “Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання”, та складається з:
- обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; 
- частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку;
- та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.
Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення.
Відповідно до п. 13 Договору, обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 (далі - Методика розподілу).
Якщо будинок оснащено двома та більше вузлами комерційного обліку теплової енергії відповідно до вимог Закону України “Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання”, обсяг спожитої послуги у будинку визначається як сума показань таких вузлів обліку. За рішенням співвласників багатоквартирного будинку розподіл обсягу спожитої теплової енергії здійснюється для кожної окремої частини будинку, обладнаної вузлом комерційного обліку послуги.
Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал).
Пунктом 14 Договору встановлено, що у разі коли будинок на дату укладення цього договору не обладнаний вузлом (вузлами) комерційного обліку теплової енергії, до встановлення такого вузла (вузлів) обліку обсяг споживання послуги у будинку визначається відповідно до Методики розподілу.
Відповідно до п 22. Договору передбачено, що у разі відсутності інформації про показання вузла (вузлів) комерційного обліку та/або недопущення споживачем виконавця до вузла (вузлів) комерційного обліку для зняття показань для визначення обсягу теплової енергії, спожитої в будинку, визначається середній обсяг споживання теплової енергії в будинку протягом попереднього опалювального періоду, а у разі відсутності такої інформації - за фактичний час споживання протягом поточного опалювального періоду, але не менше 30 днів.
Після відновлення надання показань вузлів комерційного обліку виконавець зобов`язаний провести перерозподіл обсягу спожитої послуги у будинку та перерахунок із споживачем.
Перерозподіл обсягу спожитої послуги у будинку та перерахунок із споживачем проводиться у тому розрахунковому періоді, у якому було отримано в установленому порядку інформацію про невідповідність обсягу, але не більш як за 12 розрахункових періодів.
Пунктом 32 Договору передбачено, що Споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з:
- плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (Офіційний вісник України, 2019 р., № 71, ст. 2507), - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;
- плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті http://www.tec.ks.ua та становить 35,17 грн за 1 абонентський рахунок в місяць, у т.ч. ПДВ 5,86 грн.
У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року). 
У відповідності до п.33 Договору, вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.
Розмір тарифу зазначається на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця офіційному веб сайті http://www.tec.ks.ua та становить 5099,06 грн за 1 Гкал з ПДВ.
У разі зміни зазначеного тарифу протягом строку дії цього договору новий розмір тарифу застосовується з моменту його введення в дію без внесення сторонами додаткових змін до цього договору. Виконавець зобов`язаний забезпечити їх оприлюднення на своєму офіційному веб-сайті.
У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну ціни/тарифу на послугу виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачу з посиланням на рішення відповідного органу.
Відповідно до п. 34 Договору, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.
Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця.
Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.
Пунктом 35 Договору передбачено, що Виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу.
Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.
Відповідно до п. 36 Договору, споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.
Пунктом 41 Договору встановлено, що плата за послугу не нараховується за час перерв, визначених частиною першою статті 16 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”.
Відповідно до п. 42 Договору, споживач має право:
1) одержувати своєчасно та належної якості послугу згідно із законодавством та умовами цього договору;
4) на усунення протягом 50 годин, якщо інше не визначене законодавством, виявлених недоліків у наданні послуги;
5) на зменшення в установленому законодавством порядку розміру плати за послугу в разі її ненадання, надання не в повному обсязі або зниження її якості;
7) на перевірку кількості та якості послуги в установленому законодавством порядку;
8) складати та підписувати акти-претензії у зв`язку з порушенням порядку надання послуги, зміною її споживчих властивостей та перевищенням строків проведення аварійно-відновних робіт;
11) відключитися від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) відповідно до Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, що затверджений наказом Мінрегіону від 26 липня 2019 р. № 169; це право не звільняє споживача від зобов`язання відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції);
Пунктом 43 договору передбачено, що Споживач зобов`язаний:
3) оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором;
9) дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства (не допускати втручання у внутрішньобудинкову систему теплопостачання, її переобладнання) під час проведення ремонту чи реконструкції житла (іншого об`єкта нерухомого майна), не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг;
11) у разі відключення його приміщення від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) в установленому законодавством порядку відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).
Відповідно до п. 44 Договору, виконавець має право:
4) обмежити/припинити надання послуги в разі її неоплати або оплати не в повному обсязі в порядку і строки, встановлені Законом України “Про житлово-комунальні послуги” та цим договором, крім випадків, коли якість та/або кількість послуги не відповідає умовам цього договору;
Відповідно до п. 49 Договору, Оформлення претензій споживача щодо ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості здійснюється в порядку, визначеному статтею 27 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”.
Перевірка відповідності якості надання послуги здійснюється відповідно до Порядку проведення перевірки відповідності якості надання деяких комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 р. № 1145 (Офіційний вісник України, 2019 р., № 4, ст. 133).
Виконавець зобов`язаний прибути на виклик споживача для перевірки якості надання послуги у строк не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання відповідного повідомлення споживача.
Пунктом 50 Договору встановлено, що Виконавець не несе відповідальності за ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості, якщо доведе, що в точці обліку послуги її якість відповідала вимогам, установленим актами законодавства та цим договором.
Виконавець не несе відповідальності за ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості під час перерв, передбачених частиною першою статті 16 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”.
Відповідно до п. 51 Договору Виконавець має право обмежити (припинити) надання послуги споживачеві у разі непогашення в повному обсязі заборгованості з оплати спожитої послуги. 
Виконавець надсилає споживачеві попередження про те, що у разі непогашення ним заборгованості надання послуги може бути обмежене (припинене) рекомендованим листом (з повідомленням про вручення) та шляхом повідомлення споживачеві через його особистий кабінет.
Таке попередження надсилається споживачеві не раніше наступного робочого дня після закінчення граничного строку оплати, визначеного законодавством та/або договором.
Обмеження (припинення) надання послуги здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 26 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” протягом 30 днів з дня отримання споживачем попередження від виконавця.
Згідно п. 53 Договору, останній набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2022 року. Сторони, керуючись ч.3 ст. 631 Цивільного кодексу України, домовились, що всі умови цього договору розповсюджують свою дію на відносини, які виникли між сторонами з 01.02.2021 року. 
За змістом п. 54 Договору, якщо за один місяць до закінчення строку дії договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. 
Відповідно до п. 55 Договору передбачено, що цей договір може бути розірваний у разі прийняття рішення співвласниками щодо зміни моделі договірних відносин відповідно до статті 14 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”.
Примірник даного Договору був направлений Акціонерним товариством «ХЕРСОНСЬКА ТЕПЛОЕЛЕКТРОЦЕНТРАЛЬ» на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона №19» листом з описом вкладення (поштове відправлення №7301500026729).
В той же час, Товариство з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона №19» не повертало на адресу Акціонерного товариства «ХЕРСОНСЬКА ТЕПЛОЕЛЕКТРОЦЕНТРАЛЬ» підписаний примірник типового індивідуального договору № 1005 про надання послуги з постачання теплової енергії.
На виконання умов Договору, позивачем надано послуги з постачання теплової енергії на загальну суму 1 028 501,11 грн, на підтвердження чого виставлені наступні рахунки-акти: 
- у лютому 2022 року на суму 83 496,97 грн;
- у березні 2022 року на суму 348 535,71 грн;
- у грудні 2022 року на суму 18 662,58 грн;
- у січні 2023 року на суму 79 392,44 грн;
- у лютому 2023 року на суму 49 409,93 грн;
- у березні 2023 року на суму 39 976,67 грн;
- у грудні 2023 року на суму 57 171, 30 грн;
- у січні 2024 року на суму 72 213,50 грн;
- у лютому 2024 року на суму 51 721,22 грн;
- у березні 2024 року на суму 44 963,12 грн;
- у листопаді 2024 року на суму 24 688,85 грн;
- у грудні 2024 року на суму 32 264,46 грн;
- у січні 2025 року на суму 59 841,84 грн;
- у лютому 2025 року на суму 81 478,63 грн;
- у березні 2025 року на суму 19 456,78 грн;
- у травні 2025 року на суму -34 772,89 грн.
Крім того, на підтвердження надання послуг в матеріалах справи міститься Довідки про наявність послуги опалення у абонентів Херсонської ТЕЦ за лютий 2022 року, за березень 2022 року, за грудень 2022 року, за січень 2023 року, за лютий 2023 року, за березень 2023 року, за листопад 2023 року, за грудень 2023 року, за січень 2024 року, лютий 2024 року, за березень 2024 року, листопад 2024 року, за грудень 2024 року, за січень 2025 року, лютий 2025 року, за березень 2025 року.
Розмір плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для послуги постачання теплової енергії, що надається населенню АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» за індивідуальними договорами, впроваджувався наступними розпорядженнями АТ «Херсонська теплоелектроцентраль»:
- № 23-р/1 від 01.12.2020 з 01.01.2021 - 29,68 грн. за 1 абонентський рахунок в місяць, в тому числі ПДВ 4,95 грн.;
- № 21-р від 19.10.2021 з 01.11.2021 - 29,68 грн. за 1 абонентський рахунок в місяць, в тому числі ПДВ 4,95 грн.;
- № 24-р від 12.11.2021 з 01.12.2021 - 35,17 грн. за 1 абонентський рахунок в місяць, в тому числі ПДВ 5,86 грн.;
- № 06-р від 19.06.2023 з 01.01.2023 розмір плати за абонентське обслуговування встановлена на рівні 34,15грн. за 1 абонентський рахунок в місяць, в тому числі ПДВ 5,69 грн.;
- № 03-р від 31.01.2024 з 01.02.2024 - 30,31 грн. за 1 абонентський рахунок в місяць, в тому числі ПДВ 5,05 грн.
З урахуванням встановлених тарифів плати за абонентське обслуговування позивачем складено наступні рахунки-акти № 1005 за абонентське обслуговування: у лютому 2022 року 35,17 грн., у березні 2022 року 35,17 грн., у квітні 2022 року 35,17 грн., у травні 2022 року 35,17 грн., у червні 2022 року 35,17 грн., у липні 2022 року 35,17 грн., у серпні 2022 року 35,17 грн., у вересні 2022 року 35,17 грн., у жовтні 2022 року 35,17 грн., у листопаді 2022 року 35,17 грн., у грудні 2022 року 35,17 грн., у січні 2023 року 35,17 грн., у лютому 2023 року 35,17 грн., у березні 2023 року 35,17 грн., у квітні 2023 року 35,17 грн., у травні 2023 року 35,17 грн., у червні 2023 року 34,15 грн., у липні 2023 року 29,05 грн., у серпні 2023 року 34,15 грн., у вересні 2023 року 34,15 грн., у жовтні 2023 року 34,15 грн., у листопаді 2023 року 34,15 грн., у грудні 2023 року 34,15 грн., у січні 2024 року 34,15 грн., у лютому 2024 року 30,31 грн., у березні 2024 року 30,31 грн., у квітні 2024 року 30,31 грн., у травні 2024 року 30,31 грн., у червні 2024 року 30,31 грн., у липні 2024 року 30,31грн., у серпні 2024 року 30,31 грн., у вересні 2024 року 30,31 грн., у жовтні 2024 року 30,31 грн., у листопаді 2024 року 30,31 грн., у грудні 2024 року 30,31 грн., у січні 2025 року 30,31 грн., у лютому 2025 року 30,31 грн., у березні 2025 року 30,31 грн.
З метою досудового врегулювання спору, Позивачем направлена вимога №03-1/977 від 16.05.2025 про сплату наявної заборгованості разом із рахунками та актами виконаних робіт, актами взаємних розрахунків. Позивач попередив Відповідача, що у випадку невиконання зазначених вимог протягом 7 календарних днів з дня отримання даної претензії, Позивач вимушений буде звернутися до суду. 
На підтвердження направленої вимоги Акціонерним товариством «ХЕРСОНСЬКА ТЕПЛОЕЛЕКТРОЦЕНТРАЛЬ» надано цінний лист 7300800145740 з описом вкладення та накладною з трекінгом відправлення. 
Відповіді на вимогу Відповідачем не надано.

Мотивувальна частина.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню, виходячи з таких підстав.
Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Вказаний вище підхід є загальним і може застосовуватись при розгляді будь-яких категорій спорів, оскільки не доведеність порушення прав, за захистом яких було пред`явлено позов, у будь-якому випадку є підставою для відмови у його задоволенні.
Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).
Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Чинне законодавство визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.
Крім того, суди мають виходити із того, що обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав має бути не тільки ефективним, а й відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами, та має бути спрямований на захист порушеного права.
Враховуючи вищевикладене, виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.
Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст.628 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач) (ч. 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.
З пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.
Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.
Пунктом 1 Договору встановлено, що цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (далі - послуга) індивідуальному споживачу (далі - споживач). Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.
Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг). У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою.
Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.
Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.
Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.
Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.
Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Відповідно до п. 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затвреджених постановою Кабінету міністрів України №830 від 21.08.20219 (далі – Правила №830), надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах.
Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”.
З пропозицією про укладення договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором, або шляхом надсилання через Єдину платформу електронного повідомлення з пропозицією укласти електронний договір (офертою) (за наявності електронних кабінетів у споживача та виконавця).
Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги або надсилання через Єдину платформу електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепт), наданої відповідно до вимог статтей 10 та 11 Закону України “Про електронну комерцію” (за наявності електронних кабінетів у споживача та виконавця).
Пунктом 3 Договору передбачено, що фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги.
АТ «ХЕРСОНСЬКА ТЕПЛОЕЛЕКТРОЦЕНТРАЛЬ» з метою оформлення договірних правовідносин на поставку теплової енергії надіслано разом з листом від 03.02.2022 р. № 06-1/342 ТОВ «ПМК №19» примірник договору № 1005 з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії (Договір), що підтверджується описом вкладення у цінний лист, фіскальним чеком та накладною Укрпошти (докази надані разом із позовною заявою).
В свою чергу, ТОВ «ПМК №19» жодним чином не відповів на лист з пропозицією укласти догові про надання послуг з постачання теплової енергії. Однак дії відповідача щодо фактичного прийняття таких послуг свідчать про приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) № 1005 з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії.
Таким чином, між Акціонерним товариством «Херсонська теплоелектроцентраль» та ТОВ «ТОВ ПМК №19» було укладено договір № 1005 про надання послуги з постачання теплової енергії, відповідно до умов якого, Позивач зобов`язується надавати Відповідачу послуги з централізованого опалення, а Відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строк і на умовах, передбачених договором.
Згідно п. 53 Договору, останній набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2022 року. Сторони, керуючись ч.3 ст. 631 Цивільного кодексу України, домовились, що всі умови цього договору розповсюджують свою дію на відносини, які виникли між сторонами з 01.02.2021 року. 
За змістом п. 54 Договору, якщо за один місяць до закінчення строку дії договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.
В матеріалах справи відсутні докази того, що сторони направляли повідомлення про відмову від договору, а отже договір продовжував свою дію.
Відповідно до п. 4 Договору, об`єктом надання послуг є приміщення, площею 394,4 кв.м, яке знаходиться за адресою: м. Херсон, пр. Ушакова , буд. 79.
У п.32 встановлено, що Споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з:
плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (Офіційний вісник України, 2019 p., №71, ст. 2507), - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;
плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця офіційному веб - сайті http://www.tec.ks.ua та становить 35,17 грн. за 1 абонентський рахунок в місяць, у т.ч. ПДВ 5,86 грн.
У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року).
У відповідності до п.33 Договору, вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.
Розмір тарифу зазначається на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця офіційному веб сайті http://www.tec.ks.ua та становить 5099,06 грн за 1 Гкал з ПДВ.
У разі зміни зазначеного тарифу протягом строку дії цього договору новий розмір тарифу застосовується з моменту його введення в дію без внесення сторонами додаткових змін до цього договору. Виконавець зобов`язаний забезпечити їх оприлюднення на своєму офіційному веб-сайті.
У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну ціни/тарифу на послугу виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачу з посиланням на рішення відповідного органу.
Згідно п. 34 Договору, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. 
Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця.
Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.
У п. 35 Договору вказано, що Виконавець формує та надає рахунок та/або акт виконаних робіт на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу.
Рахунок та /або акт виконаних робіт надається на паперовому носії . На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.
Відповідно до п. 36 Договору, Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.
Підпунктом 3 пункту 43 Договору передбачено, що Споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п. 20 Правил № 630 (зі змінами та доповненнями) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строк, встановлений договором або законом.
Положеннями ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Згідно зі ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
На виконання умов Договору, позивачем надано послуги з постачання теплової енергії на загальну суму 1 028 501,11 грн, на підтвердження чого виставлені наступні рахунки-акти: 
- у лютому 2022 року на суму 83 496,97 грн;
- у березні 2022 року на суму 348 535,71 грн;
- у грудні 2022 року на суму 18 662,58 грн;
- у січні 2023 року на суму 79 392,44 грн;
- у лютому 2023 року на суму 49 409,93 грн;
- у березні 2023 року на суму 39 976,67 грн;
- у грудні 2023 року на суму 57 171, 30 грн;
- у січні 2024 року на суму 72 213,50 грн;
- у лютому 2024 року на суму 51 721,22 грн;
- у березні 2024 року на суму 44 963,12 грн;
- у листопаді 2024 року на суму 24 688,85 грн;
- у грудні 2024 року на суму 32 264,46 грн;
- у січні 2025 року на суму 59 841,84 грн;
- у лютому 2025 року на суму 81 478,63 грн;
- у березні 2025 року на суму 19 456,78 грн;
- у травні 2025 року на суму -34 772,89 грн.
Крім того, на підтвердження надання послуг в матеріалах справи містяться Довідки про наявність послуги опалення у абонентів Херсонської ТЕЦ за лютий 2022 року, за березень 2022 року, за грудень 2022 року, за січень 2023 року, за лютий 2023 року, за березень 2023 року, за листопад 2023 року, за грудень 2023 року, за січень 2024 року, лютий 2024 року, за березень 2024 року, листопад 2024 року, за грудень 2024 року, за січень 2025 року, лютий 2025 року, за березень 2025 року.
В свою чергу, з урахуванням встановлених тарифів плати за абонентське обслуговування позивачем складено наступні рахунки-акти № 1005 за абонентське обслуговування: у лютому 2022 року 35,17 грн., у березні 2022 року 35,17 грн., у квітні 2022 року 35,17 грн., у травні 2022 року 35,17 грн., у червні 2022 року 35,17 грн., у липні 2022 року 35,17 грн., у серпні 2022 року 35,17 грн., у вересні 2022 року 35,17 грн., у жовтні 2022 року 35,17 грн., у листопаді 2022 року 35,17 грн., у грудні 2022 року 35,17 грн., у січні 2023 року 35,17 грн., у лютому 2023 року 35,17 грн., у березні 2023 року 35,17 грн., у квітні 2023 року 35,17 грн., у травні 2023 року 35,17 грн., у червні 2023 року 34,15 грн., у липні 2023 року 29,05 грн., у серпні 2023 року 34,15 грн., у вересні 2023 року 34,15 грн., у жовтні 2023 року 34,15 грн., у листопаді 2023 року 34,15 грн., у грудні 2023 року 34,15 грн., у січні 2024 року 34,15 грн., у лютому 2024 року 30,31 грн., у березні 2024 року 30,31 грн., у квітні 2024 року 30,31 грн., у травні 2024 року 30,31 грн., у червні 2024 року 30,31 грн., у липні 2024 року 30,31грн., у серпні 2024 року 30,31 грн., у вересні 2024 року 30,31 грн., у жовтні 2024 року 30,31 грн., у листопаді 2024 року 30,31 грн., у грудні 2024 року 30,31 грн., у січні 2025 року 30,31 грн., у лютому 2025 року 30,31 грн., у березні 2025 року 30,31 грн.
Отже, позивачем надано послуги з абонентського обслуговування на загальну суму 1 255, 16 грн.
Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасового окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 р. Херсонська міська територіальна громада була тимчасово окупованою у період з 01.03.2022 р. по 11.11.2022 р.
Аналогічні відомості містяться у наказі Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025 Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.
Крім того, господарський суд вважає, що факт тимчасово окупації Херсонської міської територіальної громади у період з 01.03.2022 по 11.11.2022 є загальновідомою обставиною.
В свою чергу, позивачем нараховано борг стосовно об`єкту, який розташований на території Херсонської міської територіальної громади, в тому числі, за період, коли територія знаходилася під окупацією РФ.
Однак, позивач подав до суду першої інстанції заяву про зменшення позовних вимог з урахуванням правової позиції об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2025 у справі № 908/1162/23, а саме: в частині стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію у березні 2022 року в розмірі 348 535,71 грн. та абонентського обслуговування у березні-листопаді 2022 року у сумі 316,53 грн.
Таким чином, судом першої інстанції було вірно встановлено, що розмір заборгованості з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог становить 680 904, 03 грн.
Як вбачається із матеріалів справи, Позивачем до позовної заяви було надано доказ надсилання актів-рахунків з описом вкладень на адресу Відповідача. 
В свою чергу, відповідач не надав до суду першої інстанції свої заперечення щодо правильності нарахування теплової енергії, не надав свій контррозрахунок.
Враховуючи те, що відповідач в порушення умов договору свої зобов`язання щодо оплати за надані послуги та абонентське обслуговування не виконав, внаслідок чого за останнім обліковується заборгованість в розмірі 680 904, 03 грн, що є підставою для задоволення позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона №19» на користь Акціонерного товариства «ХЕРСОНСЬКА ТЕПЛОЕЛЕКТРОЦЕНТРАЛЬ» заборгованості за надані послуги з теплопостачання та абонентське обслуговування в розмірі 680 904,03 грн.
Щодо поданої відповідачем заяви про заміну неналежного відповідача у зв`язку з укладенням між Товариством з обмеженою відповідальністю "Пересувна механізована колона №19" та Товариством з обмеженою відповідальністю «МИР СТРОЙ-КИ» договору оренди нерухомого майна № ВУЗ-191 від 01 вересня 2020 року, згідно до умов п.1.1. якого ТОВ «ПМК-19» передає, а орендар ТОВ «МИР СТРОЙ-КИ» приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення : місто Херсон, пр. Ушакова 79, загальною площею 394 метра квадратних, колегія суддів зазначає наступне.
Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції щодо відсутності підстав для заміни неналежного відповідача, оскільки, як вбачається із матеріалів справи та із положень статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», між позивачем та відповідачем є договірні відносини, що підтверджується договором № 1005 про надання послуги з постачання теплової енергії, згідно якого позивач зобов`язався надавати послуги щодо надання теплової енергії, а відповідач - оплачувати ці послуги. ТОВ «МИР СТРОЙ-КИ» не звертався до АТ «Херсонська ТЕЦ» із листом про укладення договору про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: м. Херсон, проспект Ушакова, 79, відповідач також не повідомляв АТ «Херсонська ТЕЦ» про укладання договору оренди з ТОВ «МИР СТРОЙ-КИ».
Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, колегія суддів зазначає наступне.
Суд зазначає, що за ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Частиною 3 статті 267 ЦК України передбачена можливість застосувати позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).
За приписами ч. 1 ст. 257 ЦК України Ззагальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Поряд з цим, відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", прийнятої відповідно до ст. 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", на усій території України встановлений карантин з 12 березня 2020 року, який у свою чергу постановами Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 №239, від 20.05.2020 №392, від 22.07.2020 №641, від 26.08.2020 №760, від 13.10.2020 №956, від 09.12.2020 №1236, від 21.04.2021 №405, від 16.06.2021 №611 неодноразово продовжувався та відмінено з 30.06.2023.
Крім того, пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачалось, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Указом Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого відповідним Законом України від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, в Україні із 24.02.2022 введено воєнний стан, який станом на час вирішення справи продовжений до 05.11.2025.
Пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України виключено Законом України від 14.05.2025 № 4434-IX, який набрав чинності 04.09.2025.
З огляду на зазначені приписи законодавства та встановлені колегією суддів обставини, а саме: дату звернення позивача з позовом до суду (16.06.2025) та заявлений позивачем період нарахування заборгованості (починаючи з 01.02.2022 до 31.05.2025), строк позовної давності щодо стягнення заборгованості позивачем не пропущено, з огляду на продовження позовної давності на період карантину та його зупинення на період воєнного стану.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відсутні підстави для задоволення заяви відповідача про застосування позовної давності.

Як встановлено вище, доводи апеляційної скарги також жодним чином не спростовують висновків, до яких дійшла колегія суддів, та не доводять неправильність чи незаконність рішення, прийнятого судом першої інстанції.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Висновки апеляційного господарського суду.
Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Будь-яких підстав для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 10.02.2026 по справі №916/2353/25 за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.
За вказаних обставин оскаржуване рішення Господарського суду Одеської області від 10.02.2026 по справі №916/2353/25 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись статтями 129, 269-271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона №19» на рішення Господарського суду Одеської області від 10.02.2026 по справі №916/2353/25 – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Одеської області від 10.02.2026 по справі №916/2353/25 - залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено та підписано 09.06.2026.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: Л.В. Поліщук

С.В. Таран