Справа № 372/3642/25 
Провадження 2-1859/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року  Обухівський районний суд Київської області в складі :
головуючого судді Кравченка М.В.
при секретарі Колісник К.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

01.07.2025 року Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачка ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим 24.03.2019 було укладено кредитний договір № 2001275793701, за яким позичальнику видано кредитну карту з кредитним лімітом у сумі 3 000 грн. 00 коп., який в подальшому було збільшено до 40 000 грн. 00 коп. Відповідачка не виконує свої кредитні зобов`язання тривалий час, а тому станом на 09.04.2025 заборгованість відповідачки за кредитним договором складає 61 493 грн. 62 коп., з яких: 32 603 грн. 17 коп. заборгованість за кредитом; 28 890 грн. 45 коп. заборгованість за процентами 0 грн. – заборгованість за комісією. З підстав невиконання позичальником умов кредитного договору позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 61 493 грн. 62 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422 грн. 40 коп.
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 14.07.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадженням з повідомленням (викликом) сторін.
Представниця позивача в судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Проти винесення заочного рішення не заперечила.
Відповідачка та представник відповідачки в судове засідання не з`явились, представник відповідачки подав до суду заяву в якій просив проводити розгляд справи без його участі та участі відповідачки. Проти позовних вимоги заперечив в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позов. 
03.11.2025 року відповідачка подала до суду відзив на позовну заяву в якому зазначила, що заперечує проти позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували обставини на які посилається позивач в своєму позові. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріли справи суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.
Так, позивач звернувся до суду з даним позовом, якому зазначає, що відповідачка ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим 24.03.2019 було укладено кредитний договір № 2001275793701, за яким позичальнику видано кредитну карту з кредитним лімітом у сумі 3 000 грн. 00 коп., який в подальшому було збільшено до 40 000 грн. 00 коп. Відповідачка не виконує свої кредитні зобов`язання тривалий час, а тому станом на 09.04.2025 заборгованість відповідачки за кредитним договором складає 61 493 грн. 62 коп., з яких: 32 603 грн. 17 коп. заборгованість за кредитом; 28 890 грн. 45 коп. заборгованість за процентами 0 грн. – заборгованість за комісією. З підстав невиконання позичальником умов кредитного договору позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 61 493 грн. 62 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422 грн. 40 коп.
Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Копію паспорта відповідача з якого слідує, що вона є громадянкою України.
Копію заяви № 2001275793701 від 24 березня 2019 року на приєднання до комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ОСОБА_1 .
Копію паспорта споживчого кредиту з якого слідує, що відповідачка була ознайомлена про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація а також важливі правові аспекти.
Судом досліджені Публічна пропозиція АТ «Перший Український міжнародний банк» договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.
З копії письмових вимог (повідомлень) слідує, що сторона позивача повідомляла відповідачку ОСОБА_1 про повернення кредитних коштів за кредитними договорами.
З копії довідки про збільшення кредитного ліміту слід, що сторона позивача збільшувала ліміт використання кредитних коштів відповідачкою ОСОБА_1 06.06.2019 року на суму 7 000,00 гривень, 11.12.2019 року на суму 12 000,00 гривень, 17.04.2020 року на суму 17 000,00 гривень, 15.10.2020 року на суму 22 000,00 гривень, 21.04.2021 року на суму 50 000,00 гривень.
З копії розрахунку заборгованості, яку надано стороною позивача відповідачка станом на 09.04.2025 року має заборгованість перед позивачем на суму 61 493,62 гривень.
Копію виписки з особового рахунку АТ «Перший Український міжнародний банк» стосовно відповідачки ОСОБА_1 .
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Як слідує з ч. 1 ст. 207 ЦК України, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
За ч. 1 ст. 526 ЦК України слід, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Як слідує з ст. 536 ЦК України, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
За ст. 625 ЦК України слід, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України слідує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України слідує, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Під час аналізу наданих доказів судом встановлено, що заява на приєднання до договору комплексного обслуговування не може підтвердити існування кредитних відносин між сторонами, оскільки вона не містить умов договору а саме розмір кредитного ліміту, умови про надання суми для користування, стороною позивача не вказаний обов`язок, повернення коштів відповідачкою, відсутні дані про вид договору, реквізити розрахункових рахунків, номер платіжної картки.
З правових позицій Верховного Суду, викладених у постанові від 25 травня 2021 року по справі №554/4300/16-ц вбачається, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Згідно з вищезазначеними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
За п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 75 від 04 липня 2018 року, передбачено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Згідно п.63 вищезазначеного Положення виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити:1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.
Банківська виписка має статус первинного документу. Розрахунок заборгованості, відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» є лише похідним від первинної бухгалтерської документації та може містити відомості про господарську операцію. Проте саме банківська виписка за картковими рахунками може бути належним доказом щодо заборгованості за кредитним договором, що споживач користувався кредитною карткою, ним вносились кошти на погашення заборгованості або не вносились.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Належним доказом на підтвердження факту перерахування кредитних коштів, наявністю заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором є виписка з клієнтського рахунку. Представником позивача до позовної заяви додано виписку за кредитним договором 2001275793701 від 24 березня 2019 року за період із 24.03.2019 року по 09.04.2025 року. У виписці не зазначено номер картки рахунку в деталях операції є декілька операцій списання відсотків за використання кредитного ліміту, та відображається погашення заборгованості. Разом з тим, виписка не містить ні дати укладання договору, за яким надана така виписка, ні розміру встановленого кредитного ліміту ні доказів видачі кредитних коштів саме в такому розмірі як зазначає позивач у позовній заяві. В заяві на приєднання до договору комплексного обслуговування фізичних осіб зазначено, що 24.03.2019 року, що їй відкрито рахунок на підставі даної заяви та отримана кредитну картку з певним номером ( НОМЕР_1 ). Разом з тим виписка, що була надана представником позивача до позовної заяви не містить будь-яких доказів того, що вона стосується картки за номером НОМЕР_1 чи відкритим рахунком, відкритого на підставі кредитного договору № 2001275793701 від 24 березня 2019 року, так у виписці зазначено зовсім інші номери рахунків. Надані матеріали справи не містять відповідних доказів наданих позивачем на підтвердження встановлення кредитних лімітів, а видачі суми кредитних коштів їй за кредитним договором № 2001275793701 від 24 березня 2019 року у розмірі, які зазначає позивач у позовній заяві. Стосовно паспорту споживчого кредитування наданого позивачем до позовної заяви слід зазначити, що датою підписання є 24 березня 2019 року та інформація надана в ньому є актуальною та діє до 24 березня 2019 року. Матеріали справи не містять відповідних доказів наданих позивачем на підтвердження встановлення кредитних лімітів та видачі суми кредитних коштів з таких підстав в задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Таким чином, судом не встановлено достатніх правових і фактичних підстав для покладення на відповідачку в судовому порядку обов`язку сплати передбачених позовом коштів, позовні вимоги не доведені належними і допустимими доказами, тому позов не підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст. 61 Конституції України, ст.ст. 4, 10, 76, 259, 264-265, 268, 273, 365 ЦПК України, ст.ст. 16, 251-253, 258, 261, 264, 267, 525, 526, 543, 549, 624, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити повністю.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В.Кравченко