Справа № 369/8613/26
Провадження № 1-кп/369/1755/26 

В И Р О К
іменем України
02.06.26 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді    ОСОБА_1 
за участю секретаря    ОСОБА_2 
прокурора     ОСОБА_3 
захисниці     ОСОБА_4 
обвинуваченого    ОСОБА_5 , 
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 12026111350000296 від 10.04.2026 року за обвинуваченням 
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Качківка Ямпільського району Вінницької області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який має середньо-спеціальну освіту, не одружений, не працює, не навчається, зареєстрований в АДРЕСА_1 , раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - 

встановив:

24.02.2022 року у зв`язку з військової агресією рф проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб, у подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжено Указами Президента України.
ОСОБА_5 в умовах воєнного стану 09.04.2026 року о 9 годині знаходився за місцем проживання свого знайомого ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , де вони відпочивали після спільного розпиття спиртних напоїв. Коли ОСОБА_7 спав ОСОБА_5 вирішив викрасти його мобільний телефон марки «Iphone 13Pro 128 Gb», тому сховав мобільний телефон в кишеню своїх штанів та залишив місце проживання ОСОБА_7 .
В такий спосіб ОСОБА_5 залишив місце кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_7 матеріальної шкоди в розмірі 13374,20 грн. 

29.04.2026 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 за участю захисниці ОСОБА_4 з письмової згоди потерпілого ОСОБА_7 було укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди обвинувачений та прокурор дійшли згоди щодо формулювання, правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 4 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, беззастережного визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, а також покарання, яке він повинен понести у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України – з випробуванням. 

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав та підтвердив обставини вчиненого, вказав, що засуджує свій вчинок, шкоду відшкодував, на потреби ЗСУ перерахував 5000 грн. 

Потерпілий ОСОБА_7 до суду не прибув, оскільки проходить військову службу, звернувся з заявою про розгляд кримінального провадження за його відсутності. 

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним або обвинуваченим.
Виходячи зі змісту частин першої та четвертої статті 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, лише за умови надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди. 

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 485 КК України (таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану). 
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Прокурору та захисниці також зрозумілі наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України. 
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченою та прокурором і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, долю речового доказу суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України, цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373, 374, 475 КПК України, суд 

ухвалив:

Затвердити угоду від 29.04.2026 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 . 

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання – 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ - диск з бодікамери працівника поліції - залишити в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя     ОСОБА_8