П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/3134/26 
Головуючий у 1-й інстанції: Бошкова Юлія Миколаївна 
Суддя-доповідач: Томчук А.В. 
20 травня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Томчука А.В. 
суддів: Драчук Т. О.  Савицької Н.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення штрафу
В С Т А Н О В И В :
Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області звернулось у Вінницький окружний адміністративний суду з позовною заявою до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення суду у виконавчому провадженні № 779425803.
В обґрунтування позовних вимог зазначали, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області 04.03.2026 отримано постанову про накладання штрафу від 04.03.2026 державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Бертман Р.П. при примусовому виконанні виконавчого листа № 120/3447/25, виданого 22.10.2025 Вінницьким окружним адміністративним судом. Підставою винесення постанови про накладення штрафу слугувало не виконання боржником рішення суду в повному обсязі, а саме в частинні нарахування та виплати сум поточної індексації у період після набрання рішення законної сили, а також в частині розміру пенсії, оскільки така залишилась незмінною.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного адміністративного суду від 03.04.2026 адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Бертман Р.П. про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за невиконання рішення суду у виконавчому провадженні за № 79425803 від 04.03.2026 року в сумі 5100,00 грн.
Стягнуто на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сплачений судовий збір в сумі 3328,00 грн (три тисячі триста двадцять вісім гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Прийняте рішення суд мотивував тим, що рішення суду у справі № 120/3447/25 виконується згідно з нормами пенсійного законодавства та в межах покладених зобов`язань: позивачем проведено перерахунок пенсії, визначено її розмір, здійснено нарахування заборгованості за попередній період, а виплата донарахованих сум здійснюється поетапно та залежить від фінансування з Державного бюджету України у порядку, визначеному Порядком № 821. Суд також зазначив, що оскаржувана постанова державного виконавця про накладення штрафу винесена лише у зв`язку з фактичним невиконанням судового рішення та без з`ясування і оцінки причин цього невиконання, а будь-яких заходів щодо з`ясування та оцінки причин невиконання рішення суду відповідачем не вжито.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині задоволених вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення. 
За доводами апеляційної скарги, відповідач вказує, що рішення суду у справі № 120/3447/25 боржником не виконано в повному обсязі, оскільки розмір щомісячної пенсії після набрання рішенням суду законної сили (22.09.2025) залишається незмінним. Постанова про накладення штрафу від 04.03.2026 винесена не з підстав виплати наявної заборгованості, а саме у зв`язку з тим, що розмір щомісячної пенсії після набрання рішенням суду законної сили залишився незмінним.
Апелянт зазначає, що Порядком № 821 визначено механізм здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату сум пенсій, призначених на виконання судових рішень, за період до набрання чинності рішенням суду, а тому в боржника відсутні правові підстави не виплачувати стягувачу щомісячну пенсію в повному обсязі після набрання рішенням суду законної сили. Судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню, а особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов.
Скажник також посилається на те, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04.03.2026 у справі № 320/51895/25 визнано протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821 «Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень».
За доводами апеляційної скарги в мотивувальній частині рішення суду першої інстанції відсутні посилання на норми законодавства, зокрема Закону України «Про виконавче провадження», які були порушені державним виконавцем при винесенні постанови про накладення штрафу, що свідчить про неповноту дослідження обставин справи.
Крім того, апелянт вважає, що судом першої інстанції неправильно вирішено питання розподілу судових витрат. Відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Оскільки позивач є суб`єктом владних повноважень, підстави для стягнення судового збору на його користь відсутні.
Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області) у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти її задоволення та просить залишити рішення без змін, посилаючись на наступне.
ГУ ПФУ у Вінницькій області зазначає, що рішення суду у справі № 120/3447/25 виконується згідно з нормами пенсійного законодавства та в межах покладених зобов`язань. Головним управлінням проведено розрахунок розміру пенсії стягувача, який станом на 01.03.2024 становить 40022,93 грн, та донараховано кошти в сумі 310893,51 грн за період з 01.02.2023 по 30.11.2025. Донараховані кошти внесено до переліку боргів відповідно до Порядку № 821. Стягувачу виплачено 8043,40 грн у листопаді, 7461,42 грн у грудні 2025 року та 1000,00 грн у лютому 2026 року із загальної суми заборгованості. Виплата коштів на виконання рішення суду здійснюється відповідно до Порядку № 821 та в межах виділених бюджетних призначень.
ГУ ПФУ у Вінницькій області посилається на те, що Головні управління Пенсійного фонду України не є розпорядниками коштів і не можуть здійснювати виплати заборгованості без надходження відповідних коштів з Державного бюджету України. Виділення коштів із державного бюджету на фінансування бюджетної програми не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України. Позивач посилається на постанови Верховного Суду від 24 січня 2018 року у справі № 405/3663/13-а, від 07.11.2018 року у справі № 818/159/18, від 07.11.2019 у справі № 560/523/19, від 23.04.2020 року у справі № 560/523/19, в яких зазначено, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.
ГУ ПФУ у Вінницькій області також зазначає, що оскаржувана постанова державного виконавця про накладення штрафу винесена лише у зв`язку з фактичним невиконанням судового рішення та без з`ясування і оцінки причин цього невиконання, а відтак є необґрунтованою та підлягає скасуванню.
Третя особа - ОСОБА_1 у заявах від 06.05.2026 та від 13.05.2026 підтримав вимоги апеляційної скарги Відділу примусового виконання рішень та просить скасувати рішення суду першої інстанції. ОСОБА_1 зазначає, рішення суду у справі № 120/3447/25 не виконується з моменту набрання ним законної сили (22.09.2025), пенсія щомісячно виплачується за старим розміром без урахування рішення суду, а часткові виплати другої частини пенсії здійснюються у значно зменшеному розмірі або не здійснюються взагалі.
Скаржник у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Позивач та третя особа подали до суду апеляційної інстанції заяви про проведення судового засідання за їх відсутності. 
З урахуванням приписів статті 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків. 
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 29.07.2025 у справі № 120/3447/25 адміністративний позов задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 з 01.02.2023 пенсію на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 05.03.2025 № ХЛ 69678, виданої станом на 01.01.2023 ІНФОРМАЦІЯ_1 , із розрахунку основного розміру пенсії 80 % від відповідних сум грошового забезпечення та без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням вже виплачених сум.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 з 01.03.2024 пенсію з урахуванням нарахованої індексації згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 "№ 185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році", без її обмеження максимальним розміром та з урахуванням вже виплачених сум.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 з 01.03.2025 пенсію з урахуванням нарахованої індексації згідно постанови Кабінету Міністрів України № 209 від 25.02.2025 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році", без її обмеження максимальним розміром та з урахуванням вже виплачених сум.
На виконання рішення суду судом видано виконавчий лист, який стягувачем пред`явлено до виконання та на підставі якого державним виконавцем відкрите виконавче провадження ВП № 79425803.
У відповідь на постанову про відкриття виконавчого провадження боржником надано лист № 0200-0802-5/128323 від 04.11.2025, яким повідомлено, що 14.07.2025 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 821 «Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень», відповідно до п. 2 якої установлено, що видатки на виплату перерахованих пенсій за рішеннями суду, які набрали законної сили після набрання чинності цією постановою, здійснюються після введення в експлуатацію доопрацьованої Пенсійним фондом України інформаційної системи для ведення обліку видатків на виплату судових рішень за джерелами їх фінансування.
Опрацювання рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 120/3447/25 буде здійснюватися Головним управлінням відповідно до покладених судом зобов`язань згідно з Порядком № 821.
В подальшому, 18.11.2025 направлено вимогу державного виконавця щодо виконання рішення суду в повному обсязі.
На виконання вимоги державного виконавця від 18.11.2025 боржником надано лист № 0200-0902-5/138814 від 04.12.2025, яким повідомлено, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 29.07.2025 у справі № 120/3447/25 Головним управлінням проведено розрахунок розміру пенсії стягувача, який станом на 01.03.2024 становить 40022,93 грн, та донараховано стягувачу кошти в сумі 310893,51 грн за період з 01.02.2023 по 30.11.2025, що підтверджується розрахунком на доплату.
Окрім того, відповідно до рішення суду у справі № 120/17176/23 проведено перерахунок пенсії за період з 01 березня 2022 по 30 квітня 2024 та у справі № 120/8895/24 — за період з 01 березня 2024 по 30 листопада 2024. Дане судове рішення включає період з 01.03.2024, який згідно з рішенням суду у справі № 120/3447/25 також підлягає перерахунку. Таким чином, розмір пенсії ОСОБА_1 на 01 березня 2024 обраховано наступним чином: фактично отримано — 23610,00 грн, донараховано кошти — 8589,51 грн (доплата згідно з рішенням суду у справі № 120/3447/25), 5404,58 грн (доплата згідно з рішенням суду у справі № 120/17176/23), 2043,84 грн (доплата згідно з рішенням суду у справі № 120/8895/25), що в загальній сумі становить 40022,93 грн.
27.02.2026 на адресу Відділу надійшла заява ОСОБА_1 від 25.02.2025, якою повідомлено, що згідно з рішенням суду ГУ ПФУ у Вінницькій області повинно щомісячно виплачувати індексацію з 01.03.2024 року. Але дана індексація жодного разу не була виплачена починаючи з 01.03.2024 і по даний час. Крім того, близько 40 тисяч індексації за період з 01.03.2024 по 22.09.2025 (до набрання рішенням суду законної сили) віднесено до відкладеного боргу, однак і щомісячна (поточна) індексація після набрання рішенням суду законної сили (з 22.09.2025 р.) також не виплачується.
З урахуванням зазначеного, державним виконавцем винесено постанову від 04.03.2026 ВП № 79425803 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн.
Позивач вважаючи постанову безпідставною та винесеною з порушенням Закону України «Про виконавче провадження», тому звернувся до суду із даним позовом.
Приписами частин першої - третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги та виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить з наступного.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).
Відповідно до статті 1 цього Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За змістом статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема, на підставі таких виконавчих документів як виконавчі листи, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.
Згідно з частиною 1 статті18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1404-VIII державний виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення
Положеннями пунктів 1, 16, 22 частини третьої статті 18 Закону № 1404 передбачено, що державний виконавець має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.
Відповідно до частини 4 статті 18 Закону № 1404-VIII вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (ч. 6 ст. 26 Закону № 1404-VIII).
В силу приписів частини 1 статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.
Частиною другою статті 63 Закону № 1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Положеннями частини третьої статті 63 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
Відповідно до частини 1 статті 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника-фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника-юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлене на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Водночас обов`язковою умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин.
Отже, приймаючи рішення про накладення на боржника штрафу відповідно до ч. 1 статті 75 Закону № 1404-VIII державний виконавець зобов`язаний з`ясувати чи вжито боржником дії щодо виконання рішення суду та чи існують поважні причини, які унеможливлюють його виконання.
Залежно від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Таким чином, зміст правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин свідчить про те, що лише невиконання боржником рішення суду без поважних на те причин тягне за собою наслідки, встановлені приписами Закону України "Про виконавче провадження".
Тобто, на час прийняття рішення про накладення штрафу державний виконавець має встановити факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Відтак, підставою для прийняття рішення про накладення штрафу, передбаченого частиною 1 статті 75 Закону № 1404-VII, є встановлення факту невиконання рішення, за яким боржник зобов`язаний вчинити певні дії. Таке невиконання повинно існувати на день винесення постанови про накладення штрафу, а причиною невиконання - обставини, які не залежать від боржника.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 29.07.2025 у справі № 120/3447/25 адміністративний позов задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 з 01.02.2023 пенсію на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 05.03.2025 № ХЛ 69678, виданої станом на 01.01.2023 ІНФОРМАЦІЯ_1 , із розрахунку основного розміру пенсії 80 % від відповідних сум грошового забезпечення та без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням вже виплачених сум.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 з 01.03.2024 пенсію з урахуванням нарахованої індексації згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 "№ 185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році", без її обмеження максимальним розміром та з урахуванням вже виплачених сум.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 з 01.03.2025 пенсію з урахуванням нарахованої індексації згідно постанови Кабінету Міністрів України № 209 від 25.02.2025 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році", без її обмеження максимальним розміром та з урахуванням вже виплачених сум.
На виконання вимоги державного виконавця від 18.11.2025 боржником надано лист № 0200-0902-5/138814 від 04.12.2025, яким повідомлено, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 29.07.2025 у справі № 120/3447/25 Головним управлінням проведено розрахунок розміру пенсії стягувача, який станом на 01.03.2024 становить 40022,93 грн, та донараховано стягувачу кошти в сумі 310893,51 грн за період з 01.02.2023 по 30.11.2025, що підтверджується розрахунком на доплату. Окрім того, відповідно до рішення суду у справі № 120/17176/23 проведено перерахунок пенсії за період з 01 березня 2022 по 30 квітня 2024 та у справі № 120/8895/24 — за період з 01 березня 2024 по 30 листопада 2024. Дане судове рішення включає період з 01.03.2024, який згідно з рішенням суду у справі № 120/3447/25 також підлягає перерахунку. Таким чином, розмір пенсії ОСОБА_1 на 01 березня 2024 обраховано наступним чином: фактично отримано — 23610,00 грн, донараховано кошти — 8589,51 грн (доплата згідно з рішенням суду у справі № 120/3447/25), 5404,58 грн (доплата згідно з рішенням суду у справі № 120/17176/23), 2043,84 грн (доплата згідно з рішенням суду у справі № 120/8895/25), що в загальній сумі становить 40022,93 грн.
Під час перевірки інформації та доданих документів до відповіді на постанову про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення суду встановлено, що рішення суду у справі № 120/3447/25 боржником не виконано в повному обсязі, оскільки розмір щомісячної пенсії після набрання рішенням суду законної сили (22.09.2025) залишився незмінним.
Колегія суддів зауважує, що доказів повного та фактичного виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 120/3447/25 матеріали справи не містять, більше того, пенсійним фондом не наведено причин та підстав поважності невиконання судового рішення.
Щодо наявних у матеріалах справи протоколів про здійснення перерахунку пенсії позивача та розрахунку на доплату пенсії, то колегія суддів зазначає, що без надання підтвердження внесення даних про заборгованість до Реєстру судових рішень, а також доказів відсутності коштів на виплату сум заборгованості, указані документи не свідчать про виконання судового рішення у повному обсязі. Матеріали справи не містять належних доказів, які б дійсно підтверджували вжиття позивачем усіх можливих заходів зі свого боку, спрямованих на повне виконання судового рішення та, як наслідок цього, - доказів поважності причин його невиконання.
З врахуванням наведених вище обставин колегія суддів, враховуючи ту обставину, що на дату прийняття спірної постанови матеріали виконавчого провадження не містили інформації про виконання боржником рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 120/3447/25 у повному обсязі, дійшла висновку про те, що старшим державним виконавцем правомірно винесено постанову від 04.03.2026 ВП № 79425803 про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100,00 грн за невиконання судового рішення.
Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови діяв у межах повноважень та у спосіб, визначений положеннями чинного законодавства України, оскільки позивачем у повному обсязі не забезпечено виконання рішення суду у справі № 120/3447/25, а тому постанова від 04.03.2026 ВП № 79425803 про накладення на пенсійний орган штрафу у розмірі 5100 грн є правомірною та підстави для її скасування відсутні.
Доводи апеляційної скарги є підставними та обґрунтованими в цій частині, такі знайшли своє підтвердження під час розгляду справи та спростовують висновки суду першої інстанції з наведених вище мотивів.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим відповідно до вимог статті 317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення. 
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України задовольнити повністю.
Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2026 року скасувати.
Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області - відмовити. 

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з ч. 4 ст.272, 328, 329 КАС України. 

Головуючий	 		Томчук А.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Драчук Т. О.    Савицька Н.В.