Справа № 577/1949/26 
Провадження № 1-кп/577/319/26 

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

01 травня 2026 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області  
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Конотопі Сумської області кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025205450000146 від 23 квітня 2025 року, по обвинуваченню ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Конотопа Сумської області, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2010 та 2015 року народження, проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого радіотелефоніста, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
спеціаліста-психолога ОСОБА_5 , 

В С Т А Н О В И В :

21 квітня 2025 року близько 19 год 00 хв., ОСОБА_3 перебував у дворі будинку АДРЕСА_3 , де також перебував ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , виникла сварка, під час якої у ОСОБА_3 виник протиправний намір на заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.
Реалізуючи вказаний протиправний намір, діючи умисно, ОСОБА_3 , перебуваючи у положенні стоячи навпроти ОСОБА_6 , 2016 року народження, двома руками схопив за обидва вуха ОСОБА_6 та, тримаючи за вуха, підняв його над землею, а потім відпустив. ОСОБА_6 впав на землю на спину та вдарився правою скронею та правовою надбрівною дугою об камінь, внаслідок чого у ОСОБА_6 утворились тілесні ушкодження у вигляді синця неправильно прямокутної форми, у ділянці зовнішньої третини правої надбрівної дуги, які належать до легких тілесних ушкоджень. 
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 148 від 26 квітня 2025 року у ОСОБА_6 на час судово-медичного обстеження виявлено: у ділянці зовнішньої третини правої надбрівної дуги синець неправильно прямокутної форми, блідо-жовтого кольору, розмірами 1,5?1 см. Не виключено, що вказане тілесне ушкодження могло утворитися від дії тупого предмета (предметів) (рук, ніг, інших предметів, що володіють ознаками тупого твердого предмета), про що свідчить характер ушкодження. Виявлене тілесне ушкодження могло утворитися 21 квітня 2025 року, що підтверджує кольором синця. Наявне У ОСОБА_6 тілесне ушкодження за ступенем тяжкості оцінюється як легке тілесне ушкодження (згідно пунктів 2.3.2б, 2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затв. наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995). 
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, визнав повністю та надав показання, що 21 квітня 2025 року близько 19 год 00 хв. у дворі будинку АДРЕСА_3 посварилися діти та його сину ОСОБА_7 , 2015 року були заподіяні тілесні ушкодження. Він пішов на місце, де відбулася вказана подія, щоб з`ясувати ситуацію та став з`ясовувати у дітей, які там перебували, хто саме побив його сина? Малолітній ОСОБА_6 зізнався, що це саме він побив його сина. Він сильно розлютився. Оскільки він був на емоціях то, щоб провчити ОСОБА_6 , взяв двома руками за обидва вуха ОСОБА_6 та, тримаючи останнього за вуха, підняв його над землею приблизно на 30-40 см., а потім відпустив. Коли він відпустив ОСОБА_6 , то останній впав на сідниці, а потім перекотився на спину і упав на правий бік. На місці, де впав ОСОБА_6 була земля, але він не виключає, що у тому місці могло бути і каміння та ОСОБА_6 міг вдаритися правою скронею чи правою бровою об камінь. Тобто він згоден з тим, що виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження утворилися внаслідок його дій. Також він згоден з висновком експерта, що внаслідок його дій у ОСОБА_6 утворилися легкі тілесні ушкодження. Під час досудового розслідування з його участю проводився слідчий експеримент, під час якого він показував на обставини вчинення ним кримінального проступку. Щиро розкаюється у вчиненому. Наступного дня після події, коли до нього приходили рідні ОСОБА_6 , то він вибачався за свою дії, оскільки він є дорослою людиною та не мав дозволяти собі таких дій стосовно дитини. Також він прохав вибачення у ОСОБА_6 на третій день після інциденту, коли вони зустрілися біля приміщення Конотопського РВП ГУНП в Сумській області. 
Вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у повному обсязі доводиться також рапортом заступника СМ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 , відповідно до якого 22 квітня 2025 року о 17 год. 07 хв. до Конотопського РВП ГУНП в Сумській області з лінії «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_9 про те, що 21 квітня 2025 року о 19 годині військовослужбовець побив її сина, якому виповнилося 8 років, - ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме, підняв його за вухо та кинув на землю. Заявниця ОСОБА_6 зазначила, що у неї є відеозапис вказаної події (а.с. 61).
Як вбачається з протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, ОСОБА_9 звернулася до Конотопського РВП ГУНП в Сумській області із вказаною заявою 22 квітня 2025 року о 17 год. 30 хв. та повідомила, що 21 квітня 2025 року близько 15 год. 30 хв. її онук – ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебував на дитячому майданчику разом з іншими дітьми. Під час дитячих пустощів виник конфлікт між її онуком та іншим хлопчиком на ім`я ОСОБА_10 . Після чого ОСОБА_10 поскаржився своєму батьку. Останній прийшов на дитячий майданчик та почав піднімати її онука ОСОБА_6 за вуха, підняв високо та кинув на землю. Після чого вдарив ногою. При цьому ОСОБА_6 була попереджена про кримінальну відповідальність за вчинення злочину, передбаченого ст. 383 КК України, - за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (а.с. 62).
Відповідно до висновку експерта № 148 від 26 квітня 2025 року, ОСОБА_6 , 2016 року народження, був обстежений лікарем-судмедекспертом 24 квітня 2025 року. Під час проведення судово-медичної експертизи у ОСОБА_6 було виявлено: у ділянці зовнішньої третини правої надбрівної дуги синець неправильно прямокутної форми, блідо-жовтого кольору, розмірами 1,5 х 1 см. Не виключено, що вказане тілесне ушкодження могло утворитися від дії тупого предмета (предметів) (рук, ніг, інших предметів, що володіють ознаками тупого твердого предмета), про що свідчить характер ушкодження. За механізмом виникнення – удар (тиснення). У виявленому тілесному ушкодженні не відобразилися будь-які ідентифікуючі ознаки травмуючого предмета (травмуючих предметів). Виявлене тілесне ушкодження могло утворитися в час, вказаний у постанові слідчого про призначення експертизи (21 квітня 2025 року), що підтверджує кольором синця. Зазначене тілесне ушкодження за ступенем тяжкості оцінюється як легке тілесне ушкодження (згідно пунктів 2.3.2б, 2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затв. наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995). Потерпілий ОСОБА_6 міг перебувати у будь-якому положенні, можливому для нанесення йому тілесних ушкоджень. Тілесне ушкодження у вигляді синця могло утворитися мінімум від однієї травмуючої дії. При цьому слід враховувати, що як наслідок однієї травмуючої дії може утворится декілька тілесних ушкоджень, так і одне тілесне ушкодження може утворитися в результаті декількох травмуючих дій. Не виключено, що вказане тілесне ушкодження могло утворитися внаслідок падіння на площину на виступаючу поверхню (а.с. 70-71).
29 квітня 2025 року за участю потерпілого ОСОБА_6 , 2016 року народження, та його законного представника ОСОБА_9 був проведений слідчий експеримент, під час якого ОСОБА_6 показав, що 21 квітня 2025 року близько 19 години, коли він перебував у дворі будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 , стоячи обличчям до нього, взяв його руками за обидва вуха, підняв угору на висоту приблизно 30-40 см. від землі, після чого кинув на землю. Він впав на спину та вдарився куприком, а потім завалився на правий бік та вдарився правою скронею з правою бровою об камінь діаметром приблизно 9 см, який виступав над землею. Після у чого ОСОБА_3 несильно вдарив його носаком правої ноги у правий бік (а.с. 72-75).
Згідно висновка експерта № 154 від 24 червня 2025 року механізм заподіянні тілесних ушкоджень, показаний ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту співпадає з тілесними ушкодженнями, які були наявні у ОСОБА_6 у ділянці обличчя на час судово-медичного обстеження. Під час проведення слідчого експерименту був продемонстрований механізм нанесення удару у ділянку правого боку, але тілесних ушкоджень на час судово-медичного обстеження у вказаній ділянці у ОСОБА_6 виявлено не було (а.с. 77-78). 
Свідок ОСОБА_7 , 2015 року народження, який був допитаний у присутності
його законного представника ОСОБА_11 та психолога, надав показання, що навесні чи влітку 2025 року. точний час він вже не пам`ятає, вдень він перебував на дитячому майданчику по вул. Успенсько-Троїцькій в м. Конотопі Сумської області та у нього виник конфлікт із хлопцем на ім`я ОСОБА_12 , якому було приблизно 8-9 років. Вказаний хлопець його побив та розбив належний йому мобільний телефон. Він підійшов до дівчат віком приблизно 12 років та попрохав допомоги, а саме, щоб вони сказали ОСОБА_13 та іншим хлопцям, щоб його не били. В цей час йому зателефонував батько ОСОБА_3 і він розповів, що сталося. Приблизно через 2 хвилини його батько прийшов на дитячий майданчик. Батько став з`ясовувати хто його побив і тоді хлопець на ім`я ОСОБА_12 сказав, що це зробив він. Тоді його батько взяв ОСОБА_14 долонями за голову, притиснувши його вуха до голови, підняв над землею на рівень своєї голови і одразу відпустив. ОСОБА_12 впав на спину, але його тулуб був дещо повернутий в бік, на яку саме сторону він сказати не може. Там, де його батько підняв ОСОБА_14 , а потім кинув була земельна ділянка з травою. Потім його батько ще трохи покричав на ОСОБА_14 і вони пішли. В цей же день, чи наступного дня він сказати точно не може, до них додому приходили батьки ОСОБА_15 та говорили, що вони будуть звертатися до поліції. Приблизно через місяць після вказаної події ОСОБА_12 виїхав до Норвегії та більше він його не бачив. 
В судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , 2013 року народження, яка була допитана у присутності законного представника – опікуна ОСОБА_17 та психолога, надала показання, що навесні 2025 року, точну дату вона на даний час вже не пам`ятає, близько 19 години вона разом із подругами перебувала на дитячому майданчику у дворі будинку по вул. Успенсько-Троїцькій в м. Конотопі Сумської області, та до них підійшов хлопчик років 8-9, який поскаржився, що його побили. В цей час вказаному хлопчику на мобільний телефон зателефонував батько і хлопчик розповів батьку про ситуацію. При цьому він не конкретизував хто саме його побив. Приблизно через 5 хвилин на дитячий майданчик прибіг батько цього хлопчика – ОСОБА_3 та став запитувати хто побив його сина? На що ОСОБА_6 відповів, що це він. Отримавши вказану відповідь, ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_6 і, стоячи обличчям до нього, взяв ОСОБА_6 обома руками за вуха, підняв над землею і кинув на землю. На тому місці, куди ОСОБА_3 кинув ОСОБА_6 , було грунтове покриття – витоптана стежка. Коли ОСОБА_3 підняв ОСОБА_6 над землю за вуха, то ОСОБА_6 сильно кричав, що йому боляче. ОСОБА_6 , після того як ОСОБА_3 кинув його на землю, впав на спину, а ОСОБА_3 став висловлюватися на його адресу нецензурною лайкою. Більше ОСОБА_3 не наносив удари ОСОБА_6 . Після цього ОСОБА_3 забрав свого сина і вони пішли, а ОСОБА_6 залишився на дитячому майданчику. Вона не бачила у ОСОБА_6 ніяких тілесних ушкоджень ні до того як ОСОБА_3 кинув його на землю, ні після цього. У подальшому вона була запрошена до Конотопського РВП ГУНП в Сумській області на показувала як саме ОСОБА_3 піднімав ОСОБА_6 та кинув його на землю. При проведенні слідчого експерименту вона показувала все, що пам`ятала на той час. Їй та її законному представнику працівниками поліції був зачитаний протокол слідчого експерименту та будь-яких зауважень до його змісту у них не було.
29 квітня 2025 року за участі неповнолітнього свідка ОСОБА_16 у присутності її законного представника ОСОБА_18 та понятих був проведений слідчий експеримент, під час якого свідок ОСОБА_16 надала показання, що 21 квітня 2025 року близько 19 год. 00 хв. у дворі будинку АДРЕСА_3 батько ОСОБА_19 – ОСОБА_3 схопив за вуха і кинув на землю малолітнього ОСОБА_6 . Свідок ОСОБА_16 на статисті показала, що ОСОБА_3 , перебуваючи у положенні обличчям до обличчя ОСОБА_6 , вхопив останнього обома руками за обидва вуха, більше за нижню частину вух, та, тримаючи за вуха, підняв над землею на висоту 30-40 см. від землі, а потім кинув ОСОБА_6 на землю. ОСОБА_6 впав на спину. При цьому він вдарився куприком об землю, завалився на правий бік і вдарився правою бровою об камінь, який виступав (а.с. 93-96). 
За висновком експерта № 156 від 25 червня 2025 року механізм заподіяння тілесних ушкоджень, показаний ОСОБА_16 під час проведення слідчого експерименту співпадає з тілесними ушкодженнями, які були у малолітнього ОСОБА_6 на час судово-медичного обстеження (а.с. 98-99).
Допитані в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 , 2012 року народження, яка була допитана у присутності її законного представника - матері ОСОБА_21 та психолога, надала показання, що навесні 2025 року, точний місяць вона вказати не може, близько 19 години вона разом із ОСОБА_18 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 перебували на території подвір`я по АДРЕСА_3 . На вказаному подвір`ї, зокрема, на дитячому майданчику було багато дітей. та до них підійшов хлопчик віком приблизно 9-10 років, який сказав, що його побили, а саме сказав, що його побив хлопець на ім`я ОСОБА_12 . В цей час цьому хлопчику зателефонував батько та він розповів батьку, що його побили і попрохав батька прийти на місце, де відбулася подія, сказавши куди потрібно йти. Батько вказаного хлопця прийшов у двір будинку приблизно через 5 хвилин. Він запитав хто побив його сина ? ОСОБА_24 на ім`я ОСОБА_12 відразу зізнався, що це він. Тоді вказаний чоловік взяв ОСОБА_14 обома руками да вуха і підняв його, тримаючи за вуха, на рівень своєї голови, потримав декілька хвилин, а потім кинув на землю. ОСОБА_24 на ім`я. ОСОБА_12 впав на спину на землю, яка на тій ділянці була утрамбована, та вдарився куприком, а потім перевалився на правий бік. Коли цей чоловік тримав ОСОБА_14 за вуха, то останній голосно кричав, що йому боляче. Після того як ОСОБА_12 упав на землю, він продовжив плакати. Після цього чоловік із сином пішли. З її участі у подальшому проводився слідчий експеримент та вона на манекені показувала як чоловік піднімав ОСОБА_14 за вуха та кинув на землю. При проведення вказаного слідчого експерименту були присутні її мама та поняті. Працівники поліції після того як вона показала все на манекені, зачитували протокол слідчого експерименту та у ньому все було зазначено вірно. Якщо вона щось не розповіла, то це лише тому, що вже пройшов значний час. 
Також 29 квітня 2025 року за участю свідка ОСОБА_21 , її законного представника ОСОБА_21 та понятих був проведений слідчий експеримент, під час якого свідок ОСОБА_21 надала показання, що 21 квітня 2025 року близько 19 год. 00 хв. у дворі будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_3 схопив за вуха і кинув на землю малолітнього ОСОБА_6 . Свідок ОСОБА_16 на статисті показала, що ОСОБА_3 , перебуваючи у положенні обличчям до обличчя ОСОБА_6 , вхопив останнього обома руками за обидва вуха, тримаючи за вуха підняв над землею на висоту приблизно 30 см., а потім кинув ОСОБА_6 на землю. ОСОБА_6 на землю впав на спину, більше вдарившись куприком та завалився на правий бік і вдарився правою скронею об камінь діаметром приблизно 6-8 см, який виступав із землі (а.с. 100-102). 
Відповідно до висновка експерта № 157 від 25 червня 2025 року механізм заподіяння тілесних ушкоджень, показаний ОСОБА_20 під час проведення слідчого експерименту. співпадає з тілесними ушкодженнями, які були у малолітнього ОСОБА_6 на час судово-медичного обстеження (а.с. 104-105).
Свідок ОСОБА_22 , 2012 року народження, яка була допитана у присутності її законного представника ОСОБА_25 та психолога, надала показання, що у квітні 2025 року, точну дату вона не пам`ятає, у другій половині дня – приблизно о 16-17 годині вона разом із подругами перебувала на дитячому майданчику у дворі будинку по вул. Успенсько-Троїцькій в м. Конотопі Сумської області. На вказаному дитячому майданчику було багато дітей, зокрема, і ОСОБА_26 , якому було приблизно 7 років та ОСОБА_27 , який приблизно одного віку з вказаним хлопцем. Через деякий час вони побачили, що ОСОБА_27 плаче та стали з`ясовувати, що сталося. Вона так зрозуміла, що ОСОБА_26 побив ОСОБА_28 . При цьому останній скаржився, що у нього розбитий також мобільний телефон. Потім ОСОБА_29 зателефонував його батько. Їх розмову вона не чула, але приблизно через 5-10 хвилини батько ОСОБА_30 прийшов на дитячий майданчик. Він запитав хто побив його сина та ОСОБА_26 зізнався, що це він. Після цього батько ОСОБА_19 став грубо висловлюватися на адресу ОСОБА_31 . Вона стояли обличчям один до одного та батько ОСОБА_19 взяв ОСОБА_32 руками за обидва вуха та підняв на рівень свого обличчя. може трохи менше. При цьому ОСОБА_26 плакав і кричав, що йому боляче. Потім батько ОСОБА_19 кинув ОСОБА_32 на землю та останній сів на сідниці. Більше батько ОСОБА_19 ударів ОСОБА_33 не наносив. Після цього ОСОБА_27 з батьком пішли до іншого двору, з`ясовувати стосунки з іншими дітьми, які ображали ОСОБА_34 . У подальшому у кінці квітня чи на початку травня 2025 року з її участю проводився слідчий експеримент та вона показувала як батько ОСОБА_19 піднімав ОСОБА_32 за вуха та кидав на землю. Зауважень щодо протоколу слідчого експерименту у неї не було. 
Як вбачається з протоколу проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_35 , вона 21 квітня 2025 року близько 19 години разом із подругами перебувала у дворі будинку АДРЕСА_3 . У дворі вказаного будинку ОСОБА_3 схопив за вуха і кинув на землю малолітнього ОСОБА_6 . Свідок ОСОБА_36 на статисті показала, що ОСОБА_3 , перебуваючи у положенні обличчям до обличчя ОСОБА_6 , вхопив останнього обома руками за обидва вуха, тримаючи за вуха підняв над землею на висоту приблизно 30-40 см., а потім кинув ОСОБА_6 на землю. ОСОБА_6 впав на спину, вдарився об землю куприком (а.с. 106-108).
За висновком експерта № 155 від 25 червня 2025 року механізм заподіяння тілесних ушкоджень, показаний ОСОБА_22 під час проведення слідчого експерименту, співпадає з тілесними ушкодженнями, які були у малолітнього ОСОБА_6 на час судово-медичного обстеження (а.с. 110-111).
Відповідно до протоколу огляду речей і документів від 29 квітня 2025 року, був оглянутий CD-R-диск із відеозаписом, який був наданий дізнавачу Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 , та встановлено, що на вказаному CD-R-диску зафіксовано як ОСОБА_3 взяв обома руками ОСОБА_6 за обидва вуха та тримаючи за вуха підняв над землею на висоту 30-40 см. При цьому зафіксовано як ОСОБА_6 кричить від болю, а ОСОБА_3 у нецензурній формі висловлює на адресу ОСОБА_6 погрози, а саме, погрожує обірвати йому вуха. Також зафіксовано як ОСОБА_3 кинув ОСОБА_6 на землю. У подальшому зафіксовано, що ОСОБА_6 сидить на землі, а ОСОБА_3 продовжує з`ясовувати у нього чи бив він його сина один, чи разом з іншими. При цьому висловлюється на адресу ОСОБА_6 нецензурними словами (а.с. 80-83).
Як вбачається з протоколу огляду відеозапису від 25 жовтня 2025 року вищевказаний диск був повторно переглянутий дізнавачем Конотопського РВП ГУНП в Сумській області 25 жовтня 2025 року (а.с. 84-88).
Також CD-R-диск із відеозаписом, який був наданий дізнавачу Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 , був переглянутий у судовому засіданні та встановлено, що на ньому зафіксовано, що ОСОБА_3 взяв обома руками ОСОБА_6 , який був повернутий до нього обличчям, за обидва вуха та тримаючи за вуха, підняв над землею вище своєї голови і кинув на землю на грунтову доріжку. При цьому ОСОБА_6 кричав від болю (а.с. 89). 
Згідно висновку експерта № 153 від 24 червня 2025 року не виключено утворення тілесного ушкодження, яке було у потерпілого ОСОБА_6 за механізмом, зафіксованим на відеозаписі. Вказане тілесне ушкодження виникло від дії тупих предметів (тупого предмету). Не виключено, що тілесне ушкодження могло утворитися від дії рук, ніг, чи інших предметів, а також не виключено, що вказане тілесне ушкодження могло утворитися при падінні на площині на виступаючу поверхню або внаслідок контакту з частиною тіла (а.с. 91-92).
Також 08 квітня 2026 року за участю підозрюваного ОСОБА_3 був проведений слідчий експеримент, під час якого ОСОБА_3 на манекені показав, що, перебуваючи у положенні стоячим напроти ОСОБА_6 , схопив останнього обома руками за вуха. Не змінюючи свого положення підняв ОСОБА_6 , якого тримав обома руками за вуха, над землею, після чого відпустив. ОСОБА_6 впав на землю на правий бік. Більше ударів ОСОБА_6 він не наносив (а.с. 115-120). 
З свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 68). 
Таким чином вина ОСОБА_3 доведена та своїми діями він вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, – умисне легке тілесне ушкодження.
При призначенні ОСОБА_3 покарання суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд відносить: обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.
Обставиною, яка, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжує покарання ОСОБА_3 є вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини. 
Суд враховує, що, відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Крім того, суд враховує, що санкцією ч. 1 ст. 125 КК України передбачено покарання у виді штрафу в розмірі до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року. 
ОСОБА_3 є військовослужбовцем та призваний для проходження військової служби під час мобілізації на особливий період. На даний час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (а.с. 130-134, 139, 142-145).
Відповідно до ч. 2 ст. 57 КК України виправні роботи не застосовуються до військовослужбовців.
Що стосується покарання у виді громадських робіт, то, згідно ч. 3 ст. 56 КК України громадські роботи не призначаються лише військовослужбовцям строкової служби. Проте суд враховує, що згідно ч. 1 ст. 56 КК України громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування. В той же час, Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на всій території України з 05 год 30 хв. 24 лютого 2022 року введений воєнний стан, який у подальшому неодноразово був продовжений, останній раз продовжений до 04 травня 2026 року. Згідно ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Враховуючи вищевикладене, виходячи з принципу індивідуалізації та співмірності заходів примусу, характеру вчинених ОСОБА_3 дій, приймаючи до уваги обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_3 , а також особу обвинуваченого, який раніше не судимий (а.с. 126-128), має на утриманні двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_37 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , та сина ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 122, 122 зв.), за місцем проживання та за місцем проходження військової служби характеризується позитивно (а.с. 125, 135), страждає на захворювання очей (а.с. 137, 146, 147, 157), на обліку у лікаря-нарколога не перебуває (а.с. 152, 153, 155), суд приходить висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливе при призначенні йому покарання у виді штрафу. 
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні (а.с. 79) вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 100, 368, 370, 371, 373-376 КПК України , - 
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн 00 коп (вісімсот п`ятдесят грн 00 коп).
Речові докази у кримінальному провадженні: оптичний диск з двома відеороликами, на який зафіксовано вчинення 21 квітня 2025 року кримінального правопорушення, що зберігається у матеріалах кримінального провадження, залишити зберігати у матеріалах кримінального провадження № 12025205450000146.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Інші учасники судового провадження мають право, відповідно до ч. 7 ст. 376 КПК України, отримати копію вироку в суді.

Суддя                 ОСОБА_1