СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/13103/25
пр. № 2/759/1133/26
23 лютого 2026 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді П`ятничук І.В.,
за участю секретаря Кульбовської В.В.,
розглянувши у відкритому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «БЛЕКБЕР», треті особи: Кабінет Міністрів України, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, Державна податкова служба України, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіріус інвест груп», Академія праці, соціальних відносин і туризму, Товариство з обмеженою відповідальністю «Комфорт-траст» про визнання недійсним інвестиційного договору та застосування наслідків недійсності правочину,-
В С Т А Н О В И В :
12.06.2025 р. позивач ОСОБА_2 звернувся до Святошинського районного суду м.Києва з позовом до Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «БЛЕКБЕР» та просив суд постановити рішення, яким визнати недійсним Інвестиційний договір № ОКР/202/1 від 02.11.2021 року, застосувати наслідки недійсності Інвестиційного договору № ОКР/202/1 від 02.11.2021 року шляхом стягнення з Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «БЛЕКБЕР»» (код ЄДРПОУ - 43384283, адреса: 03148, м. Київ, вул. Стешенків Сім`ї, 1) - 998 189,23 грн. (дев`ятсот дев`яносто вісім тисяч сто вісімдесят дев`ят грн. 23 коп.), що складається з інвестиційного внеску - 654 191,33 грн., 3 % річних - 58 600,67 грн., інфляційних втрат - 285 397,23 грн.
В обгрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 02.11.2021 року між громадянином Сполучених Штатів ОСОБА_3 та Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «БЛЕКБЕР» в інтересах та за рахунок якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіріус інвест груп», було укладено Інвестиційний договір № ОКР/202/1. Предметом договору згідно пункту 2.1 Інвестиційного договору № ОКР/202/1 від 02.11.2021 року є продаж (відчуження) Фондом активу, яким є інвестиційна участь Фонду та майнові права на Об`єкт у будівництві будинку. Орієнтовний строк згідно пункту 6.2 Інвестиційного договору № ОКР/202/1 від 02.11.2021 року прийняття першого пускового комплексу першої черги будівництва в експлуатацію до якого входить Будинок - І квартал 2023 року. Згідно пункту 3.1 Інвестиційного договору № ОКР/202/1 від 02.11.2021 року станом на дату укладання Договору загальна сума інвестиційного внеску (вартості Об`єкту) за Договором (надалі - «Вартість Об`єкту») становить 1 486 482,58 гривень (Один мільйон чотириста вісімдесят шість тисяч чотириста вісімдесят дві гривні 58 копійок) без ПДВ, й визначається шляхом множення загальної проектної площі Об`єкту на базову ціну одного квадратного метру, який дорівнює 43 439,00 гривень (Сорок три тисячі чотириста тридцять дев`ять гривень 00 копійок) без ПДВ (надалі «Базова Ціна одного кв.м.). Будинок згідно умов Інвестиційного договору № ОКР/202/1 від 02.11.2021 року не введено в експлуатацію. Позивач, як іноземний інвестор вклав особисті інвестиції на виконання умов Інвестиційного договору № ОКР/202/1 від 02.11.2021 року, однак у встановлений строк за договором свою інвестицію не отримав. Як у подальшому з`ясував позивач укладений з відповідачем Інвестиційний договір № ОКР/202/1 від 02.11.2021 року суперечить вимогам закону, і порушує його права та законні інтереси. Враховуючи наведене та посилаючись на ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про ратифікацію Договору між Україною та Сполученими Штатами Америки про заохочення та взаємний захист інвестицій» 21.10.1994 року № 226/94-ВР,ст.ст. 1, 3, 4, 8-10, 15, 16, 202, 203, 215, 509, 626-628 Цивільного кодексу України ст.ст. 6, 7, 11, 12 Закону України «Про режим іноземного інвестування», ст.ст. 2, 4, 9 Закону України «Про інвестиційну діяльність», ст.ст. 1-4 Закону України «Про інститути спільного інвестування», Указу Президента України «Про Національну комісію з цінних паперів та фондового ринку» від 23.11.2011 року № 1063/2011 просив заявлені позовні вимоги задовольнити.
Відповідно до ухвали від 16.06.2025 р. відкрито провадження у справі.
01.07.2025 р. відповідачем Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «БЛЕКБЕР» подано відзив на заявлені позовні вимоги, в якому вказуючи на те, що позивачем не в повному обсязі сплачену суму оплати інвестиційних внесків, а тому відповідно до 8.4 даного договору товариством розірвано спірний договір про що позивача повідомлено листом від 25.04.2025 р. просить в задоволенні заявлених позовних вимог відмовити ( а.с. 45-54 т.с. 1).
23.06.2025 р. представником позивача подано заяву про забезпечення позову, в якій представник просив забезпечити вказаний позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку 8000000000:79:488:0011.
Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 06.08.2025 р. в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.
08.07.2025 р. представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфорт-траст» подано заяву про роз`яснення судового рішення - ухвали від 16.06.2025 р.
Ухвалою від 06.08.2025 р. в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфорт-траст» подано заяву про роз`яснення судового рішення - ухвали від 16.06.2025 р. відмовлено.
Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 24.09.2025 р. закрите підготовче провадження у даній справі.
Позивач в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Тарасов С.О. в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві.
Представник відповідача Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «БЛЕКБЕР», в судове засідання не з`явився, в поданому на заявлені вимоги відзиві просив розглядати справу в відсутності представника. ( а.с. 54 т.с. 1).
Представники третіх осіб Кабінету Міністрів України, Державна податкова служба України, в судовому засіданні надали пояснення з приводу заявлених вимог та просили постановити рішення відповідно до вимог чинного законодавства України.
Представники третіх осіб Академії праці, соціальних відносин і туризму, Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфорт-траст» в судові засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, тому суд вважає можливим розгляд справи в відсутності їх представників.
Представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіріус інвест груп», в судове засідання не з`явився, надав суду пояснення з приводу заявлених вимог, в яких просив розглянути справу в їх відсутності ( а.с. 85-94 т.с. 1)
Представник третьої особи Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, в судове засідання не з`явився, надав суду пояснення з приводу заявлених вимог, в яких просив розглянути справу в їх відсутності ( а.с. 119-124, 136-142 т.с. 1)
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).
За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За загальним правилом статтею 15 та 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Як встановлено в судовому засіданні, 02.11.2021 року між громадянином Сполучених Штатів ОСОБА_3 та Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «БЛЕКБЕР» в інтересах та за рахунок якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю«Сіріус інвест груп»,було укладено Інвестиційний договір № ОКР/202/1.
Предметом договору згідно пункту 2.1 Інвестиційного договору № ОКР/202/1 від 02.11.2021 року є продаж (відчуження) Фондом активу, яким є інвестиційна участь Фонду та майнові права на Об`єкт у будівництві будинку.
Відповідно до пункту 2.2 Інвестиційного договору № ОКР/202/1 від 02.11.2021 року Фонд, за рахунок коштів спільного інвестування, зобов`язується забезпечити фінансування будівництва будинку, а також після оформлення та реєстрації права власності Фонду на Об`єкт передати його у власність Інвестора в порядку, який встановлений цим договором.
Згідно пункту 2.3 Інвестиційного договору № ОКР/202/1 від 02.11.2021 року Інвестор зобов`язується сплачувати на користь Фонду інвестиційні внески (платежі) в розмірі вартості Об`єкту на умовах та в строки, передбачені цим Договором, а після оформлення і реєстрації права власності Фонду на Об`єкт отримати Об`єкт у власність в порядку, встановленим цим договором.
Відповідно до пункту 2.5 Інвестиційного договору № ОКР/202/1 від 02.11.2021 року об`єкт передається Фондом у власність Інвестора на підставі укладеного та нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу Об`єкту після сплати Інвестором інвестиційного внеску в розмірі вартості Об`єкту (надалі - договір купівлі - продажу Об`єкту).
При укладанні договору купівлі - продажу Об`єкту інвестиційний внесок, сплачений Інвестором, зараховується як оплата за договором купівлі - продажу Об`єкту. Згідно пункту 3.1 Інвестиційного договору № ОКР/202/1 від 02.11.2021 року станом на дату укладання Договору загальна сума інвестиційного внеску (вартості Об`єкту) за Договором (надалі - «Вартість Об`єкту») становить 1 486 482,58 гривень (Один мільйон чотириста вісімдесят шість тисяч чотириста вісімдесят дві гривні 58 копійок) без ПДВ, й визначається шляхом множення загальної проектної площі Об`єкту на базову ціну одного квадратного метру, який дорівнює 43 439,00 гривень без ПДВ.
Орієнтовний строк згідно пункту 6.2 Інвестиційного договору № ОКР/202/1 від 02.11.2021 року прийняття першого пускового комплексу першої черги будівництва в експлуатацію до якого входить Будинок - І квартал 2023 року.
Відповідно до пункту 9.6 Інвестиційного договору № ОКР/202/1 від 02.11.2021 року станом підписання цього договору Інвестор надає згоду на безоплатну передачу зовнішніх інженерних мереж до комунальної власності територіальної громади м. Києва.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач перерахував відповідачу на виконання Інвестиційного договору № ОКР/202/1 від 02.11.2021 року кошти у сумі 656 363,29 грн. , що підтверджується - платіжне доручення № 10 від 12.11.2021 року (копія доказів додається) - 446 118,53 грн.; - квитанція № 62833256 від 26.08.2022 року (копія доказів додається) - 208 072,80 грн.
Станом на 15.04.2025 року будинок згідно умов Інвестиційного договору № ОКР/202/1 від 02.11.2021 року не введено в експлуатацію.
Позивач, як іноземний інвестор вклав особисті інвестиції на виконання умов Інвестиційного договору № ОКР/202/1 від 02.11.2021 року, однак у встановлений строк за договором свою інвестицію не отримав.
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).
Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним) (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року в справі № 759/24061/19 (провадження № 61-8593св21)).
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована сторона заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя стаття 215 ЦК України).
Для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину (постанова Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі № 761/12692/17 (провадження № 61-37390свп18)).
Вказана правова норма кореспондується з положеннями частини першої статті 626 ЦК України. Правочином є найбільш розповсюджений юридичний факт, за допомогою якого набуваються, змінюються або припиняються права та обов`язки в учасників цивільних правовідносин.
При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, якими передбачено, зокрема, право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права.
Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, однією з загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
При цьому, принцип справедливості в цивільному праві України, зокрема щодо договорів, означає, що умови договору, його укладення та виконання повинні бути справедливими, розумними та відповідати певним моральним та соціальним уявленням про те, що є правильним та рівноправним. Це не лише про юридичну форму, але й про моральний зміст договірних відносин.
Справедливі умови договору означають, що права та обов`язки сторін, а також наслідки їх невиконання, визначені в договорі, мають бути збалансованими і не призводити до надмірного обтяження однієї зі сторін. Це включає в себе чітке визначення предмету договору, термінів виконання зобов`язань, ціни, порядку розрахунків, відповідальності за порушення умов та механізмів вирішення спорів.
З врахуванням наведеного, відповідно до укладеного договору, відповідач зі свого боку зобов`язався здійснювати контроль дотримання у тому числі строків будівництва Об`єкту, а позивач при укладанні договору мав справедливе очікування при виконанні умов договору отримання його у власність.
Вирішуючи спір по суті заявлених вимого, суд першої інстанції урахував практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Гриненко проти України» (Заява № 65890/13), у якому вказано, що поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у національному законодавстві. Так само, як і матеріальні речі, деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можна розглядати як «права власності» і, таким чином, як «майно» для цілей цього положення (див. рішення у справі «Белане Надь проти Угорщини» [ВП] () [GC], заява № 53080/13, пункт 73, від 13 грудня 2016 року). Поняття «майно» не обмежується «існуючим майном» і може також охоплювати активи, у тому числі вимоги, щодо яких заявник може стверджувати про наявність у нього принаймні «законних сподівань» стосовно отримання можливості ефективного користування правом власності. «Сподівання» є «законним», якщо воно ґрунтується або на положенні законодавства, або на нормативно-правовому акті, який стосується відповідного майнового інтересу. У кожній справі питання, яке необхідно розглядати, полягає у тому, чи надали заявнику обставини справи, розглянуті в цілому, право на отримання майнового права, захищеного статтею 1 Першого протоколу до Конвенції (див. рішення у справах «Сагінадзе та інші проти Грузії» (Saghinadze and Others v. Georgia), заява № 18768/05, пункт 103, від 27 травня 2010 року, та «Магаррамов проти Азербайджану» (Maharramov v. Azerbaijan), заява № 5046/07, пункт 47, від 30 березня 2017 року).
Таким чином, укладаючи спірний договір, позивач мав законне сподівання щодо отримання житла (квартири) у встановлені строки, за умови виконання ним покладених на нього зобов`язань, зокрема щодо сплати відповідної вартості за договором.
Дійсно, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не в повному обсязі сплачено загальну суму інвестиційного внеску, однак судом встановлено, що позивачем на виконання вимог договору сплачено 654191,33 грн. тоді як оплата в повному розмірі складає 1486482,58 грн.
Однак, в судовому засіданні встановлено, що припинення платежів було пов`язано з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором.
Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача основної суми заборгованості, 3% річних та інфляційних втрат. Розрахунок 3% річних та інфляційних втрат позивач наводить за текстом позовної заяви виходячи з наступного: - інвестиція - 446 118,53 грн. (платіж 12.11.2021 р.); - 3% річних (за період з 12.11.2021 р. по 15.02.2025 р.) - 43 670,73 грн.; - інфляційні (за період з 12.11.2021 р. по 15.02.2025 р.) - 235 923,52 грн. - інвестиція - 208 072,80 грн. (платіж 26.08.2022 р.); - 3% річних (за період з 26.08.2022 р. по 15.02.2025 р.) - 14 929,94 грн.; - інфляційні (за період з 26.08.2022 р. по 15.02.2025 р.) - 49 473,71 грн. Загальна суму до стягнення - 998 189,23 грн. (446 118,53 + 43 670,73 + 235 923,52 + 208 072,80 + 14 929,94 + 49 473,71) \
Суд виходить з того, що при укладанні спірного інвестиційного договору кожна сторона мала справедливе очікування належного виконання договору іншою стороною. При цьому, як позивач (як інвестор) мав право розраховувати на отримання у власність відповідного об`єкту нерухомості, за умови сумлінного виконання власних зобов`язань, так і відповідач (як Фонд) мав право розраховувати на своєчасне надходження від інвестора (позивача по справі) відповідних коштів.
При цьому, суд зважає на те, що саме неналежне виконання зобов`язання однією стороною може тягнути за собою невиконання (або неможливість такого виконання) іншою.
Враховуючи наведене, суд вважає заявлені позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Також, відповідно до ст.81 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 76, 80, 81, 141, 255 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В :
Заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «БЛЕКБЕР», треті особи: Кабінет Міністрів України, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, Державна податкова служба України, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіріус інвест груп», Академія праці, соціальних відносин і туризму, Товариство з обмеженою відповідальністю «Комфорт-траст» про визнання недійсним інвестиційного договору та застосування наслідків недійсності правочину - задовольнити.
Визнати недійсним Інвестиційний договір № ОКР/202/1 від 02.11.2021 року.
Стягнути з Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «БЛЕКБЕР»» (код ЄДРПОУ - 43384283, адреса: 03148, м. Київ, вул. Стешенків Сім`ї, 1) - 998 189,23 грн. (дев`ятсот дев`яносто вісім тисяч сто вісімдесят дев`ят грн. 23 коп.), що складається з інвестиційного внеску - 654 191,33 грн., 3 % річних - 58 600,67 грн., інфляційних втрат - 285 397,23 грн. на користь ОСОБА_4 (реєстраційний номер платника податків - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ). 7.
Стягнути з Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «БЛЕКБЕР»» (код ЄДРПОУ - 43384283, адреса: 03148, м. Київ, вул. Стешенків Сім`ї, 1) на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 11934 9 одинадцять тисяч дев`ятсот тридцять чотири ) грн.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : І.В.П`ятничук