ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2026 року м.Херсон
Єдиний унікальний номер справи: 766/14218/25
Номер провадження: 22-ц/819/434/26
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого (суддя-доповідач) Склярської І.В.,
суддів: Воронцової Л.П., Майданіка В.В.
секретар Середюк О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу Чужикова Дениса Юрійовича, який діє від імені ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21 січня 2026 року (під головуванням судді Кузьміної О.І.), у справі за позовом адвоката Чужикова Дениса Юрійовича, який діє від імені ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Херсонської міської ради як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дитини,
в с т а н о в и в:
1.Описова частина
Короткий зміст заяви
12 вересня 2025 року адвокат Чужиков Денис Юрійович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Херсонської міської ради – орган опіки та піклування в особі посадової особи Служби у справах дітей Херсонської міської ради про визначення місця проживання дитини. 
На доведення позовних вимог навів такі обставини.
З червня 2008 по листопад 2024 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 .
До початку повномасштабного вторгнення РФ, родина проживала разом у м. Херсоні, позивач працював за трудовими договорами як моряк, у зв`язку із чим, після початку війни, перебував за межами України, здійснюючи черговий рейс за контрактом. На даний час також працевлаштований та виконує роботу на посаді капітана у відповідності до трудового контракту.
В квітні 2022 року, в силу небезпекової ситуації в м. Херсоні, мати з дитиною виїхала до м. Кропивницький, а згодом до м. Одеси. Весь цей час, позивач працював за кордоном та усіляко допомагав сім`ї, здійснював систематичні перерахування грошових коштів на рахунки відповідачки у період з листопада 2022 по жовтень 2024 року, а всього, як навів позивач, в сумі 9 700 дол. США, що підтверджується виписками по особовому банківському рахунку позивача
До того ж після погіршення стосунків з відповідачкою, батько продовжував фінансово підтримувати родину, так за період вересень-грудень 2024 року, ним були перераховані грошові кошти на банківський рахунок старшої доньки ОСОБА_4 в сумі 2800 дол. США, що підтверджується виписками по особовому банківському рахунку позивача.
Отже, з моменту повномасштабного вторгнення та до моменту переїзду до нього сина, батько забезпечував благополучне матеріальне становище всієї сім`ї, оплачував їх проживання в інших містах України, надав неабияку фінансову допомогу. 
Відповідачка, в період після виїзду з сином до м. Кропивницький і до переїзду останнього в Болгарію до батька, отримувала соціальну допомогу як внутрішньо переміщена особа. Про її працевлаштування позивачу не відомо та на сьогодення відповідачка проживає закордоном. 
Після розлучення з дитиною та виїзду закордон, мати в утриманні дитини участі не приймає, фінансову допомогу не надає, дозвіллям дитини не цікавиться та не приймає участі в його організації. Спілкування з дитиною опосередковане, з грудня 2024 року по день подачі позову, зв`язок з дитиною підтримує в короткочасних телефонних розмовах на свята та сімейні свята.
05 грудня 2024 року, згідно відтиску печатки в паспорті громадянина України для виїзду за кордон (сторінка 11) серії НОМЕР_1 від 25 травня 2022 року, виданого на ім`я ОСОБА_5 , останній виїхав з України до позивача.
Слід також зазначити, що дитина перетинала кордон України до Болгарії у супроводі його старшої сестри ОСОБА_6 , на підставі наданої відповідачкою нотаріально посвідченої заяви зареєстрованої в реєстрі за №1976 від 10.08.2024 року.
Приводом до переїзду дитини до батька стало систематичні випадки неуспішності в навчанні у шкільних навчальних закладах в період проживання з матір`ю. Так у відповідності до змісту особової справи № М-6/484, вбачається, що ОСОБА_3 , у 2023 – 2024 році закінчив четвертий клас Херсонського навчально-виховного комплексу «Дошкільний навчальний заклад - спеціалізована школа з поглибленим вивченням англійської мови І ступеня –гімназії» № 56 Херсонської міської ради, та з якої вибув 28 червня 2024 року у зв`язку із зміною місця проживання. В той же час, у відповідності до зазначеної особової справи його 02 вересня 2024року повторно зараховано до 4-А класу Одеської гімназії № 77 Одеської міської ради, що також підтверджується довідкою №117 від 02.07.2024 року виданою директором Одеської гімназії №77. Наведене може свідчити про незадовільні результати підсумкового (семестрового та річного) оцінювання учнів та/або їх державної підсумкової атестації. 
Дитина на сьогодні успішно закінчила 5-Б клас Приватного закладу загальної середньої освіти «Київський ліцей «Демократична школа «Альтерра Скул», про що свідчить довідка № 184 від 03.03.2025 року надана цим навчальним закладом. Згідно довідки № 30/05 від 22 травня 2025 року, ОСОБА_3 з 09.09.2024 року відвідував даний освітній заклад та програмою НУШ Міністерства освіти та науки України і за результатами навчання в цей період отримав річні оцінки 7-11 балів.
Факт проживання дитини з батьком та безпосередня його участь у вихованні сина підтверджується також листом Благотворительной фондации «Фонд Добро» (мовою документа) № 02/03 від 03 березня 2025 року. Згідно довідки № 05/06 від 18 червня 2025 року, ОСОБА_7 , з 08 січня 2025 року по 31 травня 2025 року, навчався у освітньому центрі організованому зазначеним вище організацією, у м. Святи Влас, Республіки Болгарія, активно брав участь у заняттях і продемонстрував позитивну динаміку в розвитку, регулярно відвідує спортивні секції з тайського боксу та волейболу. Крім того, перебуваючи в Республіці Болгарія, дитина відвідує Освітній коворкінг «Макон», де додатково навчається за українською освітньою програмою. ОСОБА_3 має високий рівень знань, відповідально ставиться до навчального процесу, активно виконує завдання та проявляє інтерес до нових знань. Наведене підтверджує створення всіх необхідних умови для навчання дитини. Позивач особисто супроводжує сина у цьому та підтримує у навчальному процесі, здійснює оплату благодійних внесків. Батько вживає всіх заходів по вихованню дитини, здійснює періодичні медичні огляди з метою забезпечення фізичного та психічного здоров`я дитини, про що свідчить медична характеристика дитини виданої медичною сестрою освітнього закладу ОСОБА_8 від 18.06.2025 року. 
На день подання позову дитина разом з батьком проживає та має постійне місце реєстрації в Республіці Болгарія, м. Сонячний Берег, ОСОБА_9 . 
Квартира обладнана усіма комунально-побутовими зручностями у помешканні зроблено сучасний ремонт, кімнати мебльовані, у наявності є побутова техніка. Згідно довідки про житлові умови № б/н від 05.09.2025 року, складеною компанією з управління та обслуговування будинків/житлового комплексу «Сані Вікторі» - ТОВ «Корект Мейнтенанс» Громада Носебир, за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає батько та син, на підставі проведеного обстеження умов проживання дитини, було встановлено, що для виховання та розвитку дитини батьком створені всі умови: у дитини є окрема кімната оснащена куточком для навчання, наявний стаціонарний комп`ютер, диван, шафа для одягу, стіл, сучасна ігрова консоль з телевізором для забезпечення затишку, відпочинку та дозвілля дитини. Про комфортність проживання дитини з батьком, їх теплі стосунки, є періодичні дозвільні заходи з сином, таких як: риболовля, прогулянки містом, відвідування басейну та святкових заходів, тощо, свідчать фото, які додаються до позову.
Відповідачка ухиляється від будь-яких дій щодо визначення місця проживання дитини у досудовому порядку. Враховуючи вік дитини, визначення місця проживання його з батьком обумовлене ще й великою проблемою, а інколи і неможливістю при оформленні відповідних документів, зокрема: необхідність підтвердження прав на тимчасовий прихисток за кордоном, реєстрація місця проживання сина (зорема з метою лікування та відпочинку тощо), вступ останнього до навчального закладу, оформлення будь яких соціальних допомог, які як правило надаються (здійснюються) за місцем проживання дитини. 
У зв`язку із наведеним єдиним можливим способом захисту в першу чергу інтересів дитини – є визначення місця його проживання разом з батьком. 
Визначення місця проживання дитини - не позбавляє матір права на особисте спілкування за дитиною та прийняття участі у її вихованні, однак в той же час, надає батькові можливість всебічного виховання дитини, організацію їй дозвілля, а також буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи й позитивно сприятиме її розвитку як психологічному так і фізичному.
Також на доведення позовних вимог позивач навів положення норм матеріального права, а саме: ч. 1,4 ст. 29 ЦК України; ч. 1 ст. 160 СК України, ст. 161 СК України, ч. 3,4 ст. 151 СК України; ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція).
Позивач зазначив, що відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Слід враховувати також положення ст.160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини.
Отже, враховуючи, що батько повністю опікується дитиною та забезпечує виховання та дозвілля сина , визначення місця проживання дитини з батьком відповідатиме в першу чергу інтересам дитини.
Внаслідок викладеного позивач просив:
Визначити місце проживання неповнолітньої дитини – ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з його батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 21 січня 2026 року у задоволенні позову адвоката Чужикова Дениса Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Херсонської міської ради – орган опіки та піклування в особі посадової особи Служби у справах дітей Херсонської міської ради про визначення місця проживання дитини- відмовлено.
Короткий зміст вимог апеляційних скарг
В апеляційні скарзі  ОСОБА_10 , який діє від імені ОСОБА_1 не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, а також помилковими висновками суду щодо відсутності спору між батьками з приводу визначення місця проживання дитини просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1)Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В обґрунтування доводів апеляційної скарги особа яка подала апеляційну скаргу зазначила, що не погоджується з висновками суду першої інстанції про підстави відмови у задоволенні позову.
Так, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами відсутній спір щодо місця проживання дитини, оскільки на час звернення позивача до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, останній фактично проживав і проживає разом з батьком, а мати дитини (відповідач) не вимагала від позивача змінити її місце проживання, не порушувала в судовому порядку питання щодо відібрання дитини у позивача, не зверталася до суду з позовом про визначення місця проживання дитини разом з собою. За таких обставин, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, її вік та стать, також мінливий характер роботи позивача, який є моряком та тривалий час перебуває у рейсах, суд не вбачав підстав для визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком та дійшов висновку про те, що в задоволенні позову необхідно відмовити. 
При цьому, суд відхилив доводи позивача щодо доцільності проживання дитини з ним, оскільки у нього є перевага в матеріально-побутовому стані з відповідачем, як такі, що не дають підстав для задоволення вимог позивача, вказавши що вказана обставина сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. 
Апелянт, посилаючись на норми ст. 76, 81, 89 ЦПК України, зазначив, що суд першої інстанції необґрунтовано відхилив надані, позивачем на підтвердження своїх вимог, докази.
За змістом наявного в матеріалах справи висновку виконавчого комітету Центральної районної у м. Херсоні ради – органу опіки та піклування Центрального району м. Херсона щодо визначення місця проживання малолітнього – ОСОБА_3 , затвердженого рішенням виконавчого комітету районної у м. Херсоні ради №279 від 25.11.2025 року, вбачається, що мати проживає в Сполучених Штатах Америки та має намір забрати дитину через пів року. Більш того, із наданого відповідачем відзиву на позовну заяву, також вбачається, що остання заперечує щодо проживання дитини з батьком. При вирішенні спору суд першої інстанції відхилив висновок виконавчого комітету Центральної районної у м. Херсоні ради – органу опіки та піклування Центрального району м. Херсона щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , затвердженого рішенням виконавчим комітетом районної у м. Херсоні ради №279 від 25.11.2025 року та виходив виключно з власного переконання про відсутність спору між сторонами та, відповідно, права, яке підлягає судовому захисту.
У відповідності до ч. 6 статті 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Мотивів відхилення висновку органу опіки та піклування суд першої інстанції на порушення вимог частини шостої статті 19 СК України не навів. 
У справі № 164/812/21 Верховний Суд зробив висновок з приводу того, що суд має належним чином мотивувати свою незгоду з висновком органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини. Апелянт вважає, що оскільки, суд першої інстанції на порушення вимог частини шостої статті 19 СК України свою незгоду з позицією органу опіки та піклування не мотивував, то рішення суду є необґрунтованим та незаконним.
Висновки суду першої інстанції, щодо відсутності спору між батьками, як підстави для відмови в задоволенні позовних вимог, є помилковим та не гуртується на нормах діючого законодавства. У позовній заяві позивач зазначав та наявними в матеріалах справи доказами підтверджував, що дитина після розлучення сторін переїхала проживати до нього у м. Святи Влас, Республіки Болгарія. Батько забезпечує синові повний і гармонійний розвиток та рівень життя, необхідний для такого розвитку, дитина відвідує шкільний навчальний заклад, спортивні секції, а батько має постійну роботу, здатний забезпечити дитину усім необхідним, а тому визначення місця проживання дитини разом з ним відповідатиме якнайкращим інтересам дитини.
Апелянт зазначає, що у випадку, коли суд вважає, що в справі відсутній предмет спору, то суд своєю ухвалою закриває провадження в справі (пункт 2 частини першої статті 255 ЦПК України ), а не відмовляє в задоволенні позову. Аналогічна позиція міститься у постанові Верховний Суд від 29 листопада 2023 року у справі №757/555/22.
Відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Поряд з цим за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову. Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року (справа № 456/647/18, провадження №61-2018св19) дійшов висновку, що логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні). Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо. 
Надання органом опіки та піклування, висновку про доцільність визначення місця проживання дитини з батьком вже свідчить про те, що між сторонами наявний спір з цього питання.
Окрім того, у даній справі, саме по собі пред`явлення ОСОБА_1 позову про визначення місця проживання дитини з батьком, заперечення відповідача у відзиві щодо задоволення позовних вимог, дає підстави вважати, що між сторонами наявні неврегульовані питання щодо визначення місця проживання дитини.
Верховний Суд наголошує на тому, що відсутність задокументованих заперечень з боку матері щодо проживання дитини разом з батьком на момент пред`явлення позову про визначення місця проживання дитини не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору в такій справі. Окрім того у постанові від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20) Верховний Суд уже викладав висновок про те, що відсутність заперечень з боку відповідача щодо проживання дитини разом із позивачем не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору у справі.
Особа, яка подала апеляційну скаргу вказує, що позивач задовго до війни працює за відповідною професією моряка, весь цей час забезпечував благополучне матеріальне становище всієї сім`ї, оплачував їх проживання в інших містах України, надав неабияку фінансову допомогу, а тому висновки суду про мінливість характеру роботи батька у порівнянні із відсутністю підтверджених доходів та працевлаштування матері, є надуманим та не ґрунтується на наявних доказах справи. 
Доказів можливості забезпечення належного утримання дитини відповідачка не надала, і ця обставина була проігнорована судом.
У відповідності до ч. 2 ст. 161 СК України, орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. 
У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2018 року у справі № 644/9094/16-ц (провадження № 61-9745св18), зазначено, що «частинами 1,2 стаття 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Сам по собі малолітній вік дитини не свідчить про наявність підстав для визначення її місця проживання саме з матір`ю, якщо дитина вже тривалий час проживає з батьком, який сумлінно ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків (див. постанову Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 608/190/18). Якщо мати не надала суду переконливих доказів на підтвердження того, що проживання дитини з батьком суперечитиме найкращому забезпеченню інтересів дитини, а суд не встановив обставин, які б давали підстави для висновку, що визначення місця проживання дитини з матір`ю матиме більш позитивний вплив на дитину, ніж залишення її проживати разом із батьком у звичному для неї середовищі, то це є підставою для визначення місця проживання дитини з батьком (див. постанову Верховного Суду від 22 грудня 2021 року в справі № 204/8432/19). 
Отже, виходячи з вищенаведеного, апелянт виснує, що суд першої інстанції належним чином не дослідив матеріали справи, не врахував вищенаведені обставини, у зв`язку з чим зробив передчасний та помилковий висновок про відсутність спору, що призвело до неправильного вирішення питання та винесення необґрунтованого та незаконного рішення. 
Позиція інших учасників справи.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача, доводи апеляційної скарги не визнала, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. Повідомляє, що ОСОБА_2 у березні 2026 року повертається в Україну та планує забрати сина до себе, фактично зазначає про тимчасовість проживання дитини у батька; вказує на безпідставність доводів щодо не спілкування з дитиною, оскільки це спростовується наданими нею суду першої інстанції, доказами; характер роботи позивача, який до 6 місяців перебуває у рейсі, а отже дитина не може з ним проживати. Зазначає, що позивач вже звертався до суду з таким позовом, який просив залишити без розгляду ( справа №766/6094/25), та в якій надавалася довідка органу опіки та піклування про неможливість надати висновку з причин проживання апелянта та дитини за кордоном. При наданні висновку у цій справі, органом опіки та піклування, відповідно до вимог СК України та віку дитини, не з`ясовувалася його думка, що суперечить нормам права. 
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ дійшов наступного висновку.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виснував про наступне.
Судом може бути вирішено саме спір між батьком і матір`ю щодо місця проживання малолітньої дитини (дітей), коли батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина (діти).
При цьому той з батьків, хто звертається до суду з таким позовом має довести, що дійсно батьки не можуть досягнути згоди щодо місця проживання дитини і з цього приводу між ними існує спір.
На час пред`явлення позову до ОСОБА_2 та на час розгляду справи позивач не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів того, що відповідач заперечує або вчиняє дії, які б свідчили, що вона не погоджується з тим, що їх спільна дитина проживала та спілкувалася з батьком.
Після звернення батька дитини до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, відповідач не подала до суду позов до суду або зустрічний позов в межах розгляду даної справи про визначення місця проживання дитини разом з собою, не зверталася, будь-яких належних доказів, які б свідчили про її бажання і волю щодо визначення місця проживання дитини із мамою суду не надала.
По справі встановлено, що фактично спір щодо місця проживання дитини був ініційований батьком дитини, з яким дитина і так фактично проживає, постійно бачить та спілкується і від якого матір дитини не вимагала та не вимагає зміни її місця проживання на проживання з нею.
Матеріали справи не містять будь-яких належних доказів, які б свідчили про бажання матері і волю щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю.
За встановлених обставин, у суду відсутні підстави вважати, що на час звернення позивача до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, яка фактично проживала і проживає разом з позивачем, між батьками дитини виник спір саме щодо її місця проживання (матір`ю чи батьком), оскільки мати дитини (відповідач) не вимагала від позивача змінити її місце проживання, не порушувала в судовому порядку питання щодо відібрання дитини у позивача, не зверталася до суду з позовом про визначення місця проживання дитини разом з собою.
Суд вирішує спір, що реально виник, і не робить припущень щодо обставин і фактів, які ще не виникли, та не регулює правовідносин щодо обставин проживання дитини, які не існують. За відсутності позову одного з батьків, з яким не проживає дитина, не вимагається підтвердження судом факту наявності в одного з батьків права на визначення місця проживання дитини, визнання такого права тощо, для цього відсутні процесуально-правові підстави. Звернення до суду про вирішення спору одного з батьків, право якого не порушено, дає підстави для відмови у задоволенні позову.
За таких обставин, оскільки до позовної заяви не додано належних та допустимих доказів про наявність у сторін спору щодо місця проживання неповнолітньої дитини, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, її вік та стать, також мінливий характер роботи позивача, який є моряком та тривалий час перебуває у рейсах, суд не вбачає підстав для визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з батьком та приходить до висновку про те, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається наступне.
З 21.06.2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Херсонського міського суду Херсонської області №766/16706/24 від 14.11.2024 року.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблений актовий запис №124.
ОСОБА_1 разом із сином проживають за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджуються договором безоплатного користування нерухомим майном від 03.06.2025 року та довідкою про житлові умови № б/н від 05.09.2025 року, складеною компанією з управління та обслуговування будинків/житлового комплексу «Сані Вікторі» - ТОВ «Корект Мейнтенанс» Громада Носебир.
Згідно довідки Благотворительної фондації «Фонд Добро» № 30/05 від 22 травня 2025 року, ОСОБА_3 з 09.09.2024 року відвідував даний освітній заклад та програмою НУШ Міністерства освіти та науки України і за результатами навчання в цей період отримав річні оцінки 7-11 балів (за 12 бальною шкалою) також факт проживання дитини з батьком та безпосередня його участь у вихованні сина підтверджується також листом Благотворительной фондации «Фонд Добро» № 02/03 від 03 березня 2025 року.
Згідно довідки № 05/06 від 18 червня 2025 року, ОСОБА_7 , з 08 січня 2025 року по 31 травня 2025 року, навчався у освітньому центрі організованому зазначеним вище організацією, у м. Святи Влас, Республіки Болгарія, активно брав участь у заняттях і продемонстрував позитивну динаміку в розвитку, регулярно відвідує спортивні секції з тайського боксу та волейболу.
Відповідно до трудового контракту укладеного між ОСОБА_1 та Ві.Шипс ЮКей ЛІМІТЕД (V.Ships UK LIMITED) Скайпарк, 8 Елліот Плейс, Глазго G3 8ЕР, Сполучене Королівство від 30 жовтня 2023 року, а також контрактом з компанією з торговим найменуванням «СЕНЧЕРІ БАЛК КЕРРІЕРС МЕНЕДЖМЕНТ Сі.Оу. (CENTURY BULK CARRIERS MANAGEMENT C.O.), юридична адреса якої: Траст Компані Комплекс, Аджелтейк Роуд, Аджелтейк Айленд, Маджуро, Маршаллові Острови, МН 96960 від 17.06.2025 року, ОСОБА_1 працює моряком на посаді капітана.
Відповідно до рішення виконавчого комітету Центрального районної у м. Херсоні №279 від 25.11.2025р. затверджено висновок щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно висновку № 279 від 25.11.2025 року виконавчого комітету Центрального районної у м. Херсоні вбачається, що виконавчий комітет Центральної районної у м. Херсоні - орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з батьком ОСОБА_1 .
24.11.2025 року розпорядженням начальника Херсонської міської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області «Про внесення змін до рішення міської ради від 20.05.2021 року №235 «Про визначення обсягу і меж повноважень, районних у місті Херсоні рад та їхніх виконавчих органів та ліквідацію районних у місті рад» (зі змінами)» внесені зміни відповідно до яких з 01.01.2026 року скасовані повноваження здійснення в порядку представництва захисту прав і інтересів виконавчим комітетом районної ради як орган опіки та піклування в судах всіх інстанцій при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав.
16.12.2025 року розпорядженням начальника Херсонської міської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області «Про затвердження Положення про службу у справах дітей Херсонської міської ради в новій редакції» відповідно до якого з 01.01.2026 року були надані повноваження здійснення представництва захисту прав і інтересів виконавчому комітету Херсонської міської ради, як орган опіки та піклування в судах усіх інстанцій при розгляді судом спорів що відносяться до повноважень Служби.
Згідно до розпорядження начальника Херсонської міської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області «Про затвердження Положення про службу у справах дітей Херсонської міської ради в новій редакції» від 16.12.2025 року, правонаступником Виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради (як орган опіки та піклування) є Виконавчий комітет Херсонської міської ради – орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Херсонської міської ради.
Як вбачається з відзиву представника відповідача на позовну заяву, сторона відповідача вказала, що позивач, неправдиво зазначив, що відповідачка не спілкується з сином. Так, неповнолітній син переїхав проживати до батька, позивача у справі, за кордон, лише у листопаді 2024 року, а відповідачка також, на даний час проживає закордоном. Проте, вона виїхала на короткий термін та повернеться до України та забере сина. Із сином вона спілкується та підтримує зв`язок, переказує кошти на дрібні витрати сина, що підтверджується скринами з фото та квитанціями про переказ. Більше того, із листування матері та сина, вбачається про тиснення позивача на сина у бік того, щоб він не брав коштів від матері, бо «вона може це використати у суді». Таким чином, позивач має на меті перш за все якісь свої інтереси, а не інтереси сина. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі .
З позовної заяви позивача вбачається, що до повномасштабного вторгнення рф в Україну, 24.02.2022 року і до цього часу позивач проживає за кордоном, працює моряком на посаді капітана.
Доводи позовної заяви та відзиву на позовну заяву свідчать, що дитина з народження проживала з батьком та матір`ю, а з часу повномасштабного вторгнення і до серпня 2024 року - з матір`ю.
Підставою для виїзду, у квітні 2022 року, відповідачки з дитиною з м. Херсона до м. Кропивницький, згодом до м. Одеса, в наступному - за кордон, стала небезпекова ситуація в м. Херсоні, яка триває до наступного часу.
Центральна районна у м. Херсоні рада, служба у справах дітей, надала суду першої інстанції 01.07.2025 ( у іншій справі за першим позовом позивача, залишеним без розгляду за його заявою) лист про неможливість надання висновку щодо розв`язання спору між батьками стосовно визначення місця проживання їхньої малолітньої дитини за зареєстрованим місцем проживання, оскільки позивач, відповідач та дитина перебувають за межами України.
У висновку органу опіки та піклування, яким є виконавчий комітет Центральної районної у м. Херсоні ради, від 25.11.2025, яким вважає доцільним визначити місце проживання дитини, в його інтересах, з батьком, зазначено, що мати малолітнього наразі проживає в США. Відповідно до її пояснень, вона не може проживати разом з сином і має намір забрати його тільки через півроку. Спілкування з ОСОБА_11 підтримує в короткочасних телефонних розмовах, участі в утриманні дитини не приймає.
Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
За частиною 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
При вирішенні спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини, дитина з урахуванням ст. 171 СК України та ст. 12 Конвенції про права дитини висловлює свою думку та бажання щодо проживання разом з одним із батьків.
Відповідно до п. 72 постанови КМ України від 24 вересня 2008 року №866 « Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» для розв`язання спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини один із батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності).
Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання (перебування) дитини служба у справах дітей повинна керуватися найкращими інтересами дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини.
Працівник служби у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини проводить бесіду з батьками та відвідує дитину за місцем проживання, про що складає акт обстеження умов проживання за формою згідно з додатком 9, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи для забезпечення проведення оцінки потреб сім`ї з метою встановлення спроможності матері, батька виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею.
У разі коли батьки дитини проживають у межах різних адміністративно-територіальних одиниць, той із батьків, який подав заяву про визначення місця проживання дитини з ним, звертається до служби у справах дітей за адресою задекларованого/ зареєстрованого місця проживання (перебування) стосовно проведення обстеження його житлово-побутових умов і складення акта обстеження умов проживання. Зазначений акт передається заявником до служби у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини, працівник якої проводить з ним бесіду.
Під час розгляду питання про визначення місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини.
Місце проживання дитини не може бути визначене з тим із батьків, який не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або вживає наркотичні засоби, своєю поведінкою може зашкодити здоров`ю та розвитку дитини.
Якщо встановлено, що жоден з батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, служба у справах дітей подає клопотання голові районної у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення), селищної, сільської ради про позбавлення таких батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав.
Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.
На підставі ч.1 ст. 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.
Висновок органу опіки та піклування не містить відомості ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, враховуючи, що останні роки дитина проживала безпосередньо з матір`ю, стан здоров`я дитини. Висновок не містить обставин матеріального забезпечення матері дитини, її неможливість чи можливість надавати утримання дитини; обставини та причини за якими мати та дитина вимушені проживати на даний час окремо та якій вплив ці обставини мають на розв`язання цього спору; позицію дитини, яка в силу віку, 11 років, може її висловити. Наведення у висновку відомостей щодо матері, відсутності відомостей особистої прихильності дитини до кожного з батьків,- свідчить про не належне з`ясування органом опіки та піклування усіх обставин для розв`язання спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини один із батьків. 

Позивачем до позовної заяви додана нотаріально посвідчена 10.08.2024 року в м. Одеса, заява матері дитини, якою вона надає згоду , щоб її малолітній син ОСОБА_3 тимчасово виїхав за кордон у супроводі ОСОБА_4 , (яка забезпечить його повернення), з метою відпочинку до Республіки Молдова, Румунії, Республіки Болгарії строком з 10.08.2024 по 10.08.2025 року .
Закордонний паспорт малолітньої дитини свідчить про перетин кордонів протягом 2024 р. ( червень, серпень Румунія), 2025 р. ( квітень 2025 Угорщина). 

Надані відповідачкою скрини з телефону містять доброзичливі розмови між мамою та сином, її зацікавленість у навчанні дитини, його житті, доброзичливі відповіді останнього з надісланням своїх фото, а також висловленням матері своїх особистих почуттів, його прохання перерахувати йому незначну суму коштів та її перерахування відповідачкою і наведене позивачем не спростовано, що свідчить про усталені добрі сімейні зв`язки матері та сина , його певна прихильність до матері. 
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник органу опіки та піклування не змогла надати пояснення щодо неповноти збору інформації для висновку.
Разом з тим, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, у режимі відеконфоренції, за участі представника органу опіки та піклування, батька, дитина – ОСОБА_3 пояснив, що має гарні відносини з мамою, батьком та старшою сестрою. З мамою спілкується по телефону та з розмови з нею він знає, що мама повернулася з США до України, проте в яке саме місто він не знає, за наявності добрих відносин з мамою та батьком бажає проживати з батьком.
Також, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 , пояснила, що дитину відправила проживати до батька тимчасово, за домовленості з батьком дитини; у кінці березня повернулася з США в Україну, а з 08 травня 2026 року мешкає в м. Кишинів, Молдова. У спілкуванні з сином вони домовилися, що після закінчення ним навчального року в Болгарії, де він очно (офлайн) займається в приватному навчальному закладі Київського ліцею, вона забере сина проживати до себе, в м. Кишинів, де я навчальні заклади з навчанням українською мовою. Зазначила, що у випадку виявлення бажання сина проживати з батьком, вона не буде заперечувати про це. Також пояснила, що має контакт та спілкування з цивільною дружиною колишнього чоловіка, тобто членом родини в якій проживає її син. Не заперечила, що син має гарні умови проживання, забезпечення, навчання та розвитку за місцем проживання з батьком.
Щодо з`ясування тієї обставини: з ким протягом усього часу перебування дитини у батька ( більше року), дитина проживає у період коли батько знаходиться у рейсі, ОСОБА_2 повідомила, що ОСОБА_11 під час відрядження батька, проживає з цивільною дружиною свого батька, з якою у відповідачки налагоджено контакт стосовно дитини.
З`ясування судом апеляційної інстанції вищенаведених обставин, знаходження дитини у безпечному середовищі з забезпеченням йому з боку батька умов для навчання та розвитку; думку дитини, яку ОСОБА_11 висловив у 12 років, щодо виявлення бажання проживати з батьком за наявності добрих відносин і з мамою; його стале середовище щодо процесу навчання офлайн та досягнення певних успіхів у ньому під час проживання з батьком в Болгарії; постійного проживання дитини з батьком з серпня 2024 року; не спростування відповідачкою наведеного та не доведення іншого, фактичного погодження матері з думкою дитини про його бажання проживати з батьком, - свідчать про наявність підстав для висновку про задоволення позовних вимог позивача задля дотримання якнайкращих інтересів дитини.
Визначення місця проживання дитини з батьком тягне для батька та дитини наслідки у здійсненні батьком певних правомочностей щодо дитини.
Відсутність задокументованих заперечень з боку матері щодо проживання дитини разом з батьком на момент пред`явлення позову про визначення місця проживання дитини не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору в такій справі. Верховний Суд у постанові від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц викладав висновок про те, що відсутність заперечень з боку відповідача щодо проживання дитини разом із позивачем не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору у справі.
За наведених обставин, не можна погодитися з позицією суду першої інстанції про відсутність спору між сторонами.
За наведених обставин, слід вважати, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.
Щодо суті апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право  залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення ( п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України);
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права ( ст. 375 ЦПК України).
Керуючись ст. ст. 367, 374,375, 382 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_10 , який діє від імені ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21 січня 2026 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з його батьком ОСОБА_1 .
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 12 травня 2026 року.
Головуючий І.В. Склярська
Судді: Л.П. Воронцова 
В.В. Майданік