ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.05.2026 Справа № 914/3012/24 
За позовною заявою Пустомитівської окружної прокуратури, м.Пустомити Львівської області 
в інтересах держави в особі позивача 1: Західного офісу Держаудитслужби, м.Львів
та позивача 2: Городоцької міської ради Львівської області, м.Городок Львівської області
до відповідача : Товариства з обмеженою відповідальністю “Львівенергозбут”, м.Львів
про: визнання недійсними додаткових угод та стягнення 47656,60 грн

Суддя Ділай У.І. 
Секретар Ю.І.Кохановська

За участю представників:
Від прокуратури: Г.С.Слиш;
Від позивача-1: не з`явився;
Від позивача-2: не з`явився;
Від відповідача: В.Ю.Борис - представник;

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2024, справу №914/3012/24 розподілено судді У.І.Ділай.
Ухвалою від 10.12.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 14.01.2025. 
Ухвалами від 14.01.2025 та від 04.02.2025 підготовче засідання відкладено.
Ухвалою від 25.02.2025 зупинено провадження у справі №914/3012/24 до закінчення перегляду в подібних правовідношеннях у справі №920/19/24 в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду. 
Ухвалою від 22.01.2026 провадження у справі № 914/3012/24 поновлено та призначено судове засідання на 12.02.2026.
Ухвалою від 12.02.2026 підготовче засідання відкладено на 10.03.2026.
Ухвалою від 10.03.2026 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.04.2026. 
У судовому засіданні від 14.04.2026 оголошено перерву до 04.05.2026.
Представник прокуратури в судовому засіданні від 04.05.2026 підтримав позов, з підстав наведених у позовній заяві та з посиланням на матеріали справи.
Позивач в судове засідання від 04.05.2026 явку повноважного представника не забезпечив.
У судовому засіданні від 04.05.2026 представник відповідача заперечив проти позову, просив відмовити його задоволенні.
У процесі розгляду матеріалів справи суд
встановив:
Згідно з позовом, Пустомитівською окружною прокуратурою під час вивчення стану законності у сфері закупівель за бюджетні кошти встановлено факти безпідставного укладення додаткової угоди до договору постачання продукції, якими збільшено ціну за одиницю товару, що призвело до неефективного використання бюджетних коштів.
Так, Городоцькою міською радою Львівської області (надалі – позивач-2, замовник) проведено торги (ідентифікатор UA-2021-01-05-002529-c) щодо закупівлі товару за кодом ДК 021:2015:09310000-5: Електрична енергія в обсягах 1094850 кіловат-година з очікуваною вартістю 3 300 000,00 грн. Закупівля проведена шляхом застосування переговорної процедури із обґрунтуванням: «Двічі відмінено процедуру відкритих торгів, у тому числі частково (за лотом), через відсутність достатньої кількості тендерних пропозицій, визначеної цим Законом».
Оголошення про проведення відкритих торгів оприлюднено в мережі Інтернет на вебсайті «Prozorro» 05.01.2021 із строком поставки до 31.12.2021. Джерелом фінансування визначено місцевий бюджет.
Відповідно до розміщеної на вебсайті «Prozorro» інформації єдиним учасником та переможцем визнано ТОВ «Львівенергозбут» (надалі – відповідач, постачальник) із остаточною пропозицією 2811574,80грн. Тендерна документація, договір про закупівлю, додаткові угоди та інша документація перебуває у відкритому доступі за посиланням https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2021-01-05-002529-c.
Повідомлення про намір укласти договір з переможцем Замовником оприлюднено в системі «Prozorro» 05.01.2021 о 16:04, в якому зазначено «строк поставки товарів, виконання робіт чи надання послуг» - до 31.12.2021.
22.01.2021 між замовником та відповідачем укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 0430200/2021, відповідно до п.2.1 якого предметом договору є Електрична енергія – код ДК 021:2015-09310000-5, яку постачальник зобов`язався поставити замовнику, а замовник зобов`язався прийняти та оплатити.
Згідно з додатком 1 до договору, постачальник повинен поставити замовнику електричну енергію в кількості 1094,85 тис. кВт*год.
Відповідно до п.5.1 загальна вартість цього договору становить 2342979,00 грн, крім того ПДВ – 468 595,80 грн та всього – 2 811 574,80 грн. Додатковими угодами №1 від 22.01.2021 та №9 від 17.12.2021 змінювалась загальна вартість договору та в цілому становили 2 321 654,13 грн.
Згідно з п. 5.2, ціна за 1 кВт*год електричної енергії становить 2,14грн без ПДВ, саме ПДВ становить 0,428 грн, разом із ПДВ 2,568 грн.
Відповідно до п. 14.1 договору, такий набирає чинності з дати підписання сторонами та скріплення їх підписів печатками і діє до « 31» грудня 2021 р., а в частині розрахунків діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.
У п.п.5.3, 5.4 договору зазначено, що умови цього договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків передбачених ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» в т.ч. збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.
Згідно з п.п. 5.5, 5.6 договором, пропозицію щодо внесення змін до договору може зробити кожна із сторін договору. Пропозиція щодо внесення змін до договору має містити обґрунтування необхідності внесення таких змін договору.
Відповідно до п. 5.9 договору, розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.
У подальшому між замовником та відповідачем укладено додаткові угоди, у яких додатковими угодами №5,6,7,8 збільшено ціну за одиницю товару з 2,568 грн/кВт на годину з ПДВ до 3,59491 грн/кВт на годину з ПДВ, тобто на більш як 39,9% від первісної ціни договору, а саме додатковими угодами:
- додатковою угодою №5 від 10.09.2021 ціна за за 1 кВт. год електричної енергії встановлено на рівні 2,7893 грн тобто збільшено на 8,6%, що відповідає вимозі можливого збільшення до 10% від першочергової ціни товару. Дана додаткова угода набирає чинності з 10.09.2021, проте в частині зміни ціни за одиницю товару застосовується до правовідносин, що виникли з 01.09.2021;
- додатковою угодою №6 від 25.10.2021 ціна за за 1 кВт. год електричної енергії встановлено на рівні 3,03272 грн. Прокуратура вважає, що збільшення на 18% не відповідає вимозі можливого збільшення до 10% від першочергової ціни товару. Дана додаткова угода набирає чинності з 01.11.2021, проте в частині зміни ціни за одиницю товару застосовується до правовідносин, що виникли з 01.10.2021;
- додатковою угодою №7 від 28.10.2021 ціна за за 1 кВт. год електричної енергії встановлено на рівні 3,30044 грн. Прокуратура вважає, що збільшення на 28,5% не відповідає вимозі можливого збільшення до 10% від першочергової ціни товару. Дана додаткова угода набирає чинності з 11.11.2021, проте в частині зміни ціни за одиницю товару застосовується до правовідносин, що виникли з 11.10.2021;
- додатковою угодою №8 від 30.11.2021 ціна за за 1 кВт. год електричної енергії встановлено на рівні 3,59491 грн. Прокуратура вважає, що збільшення на 39,9% не відповідає вимозі можливого збільшення до 10% від першочергової ціни товару. Дана додаткова угода набирає чинності з 30.11.2021, проте в частині зміни ціни за одиницю товару застосовується до правовідносин, що виникли з 01.11.2021.
Таким чином, за твердженням прокуратури, внаслідок укладення додаткових угод № 5-8 збільшено ціну за одиницю товару з 2,568 грн/кВт на годину з ПДВ до 3,59491 грн/кВт, тобто на 1,02691 грн (на більш як 39,9% від первісної ціни договору).
Відповідно до звіту про виконання договору про закупівлю UA-2021-01-05-002529-c кількість поставленої електричної енергії становить 1094850,00 кВт/год на загальну суму 2 321 654,13 грн.
Сторонами укладено додаткову угоду №5 від 10.09.2021, згідно якої ціна за за 1 кВт. год електричної енергії встановлено на рівні 2,7893 грн. тобто збільшено на 8,6%, що на думку прокуратури - відповідає п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі». 
Натомість, додаткові угоди № 6,7,8 прокуратура вважає недійсними, зважаючи на таке.
Сторонами договору, на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» 25.10.2021, укладено додаткову угоду № 6, якою вчергове збільшено ціну за одиницю товару до 3,03272 грн/кВт.год (з ПДВ). Дана додаткова угода набирає чинності з 01.11.2021, проте в частині зміни ціни за одиницю товару застосовується до правовідносин, що виникли з 01.10.2021 відповідно до ч.3 ст.631 ЦК України. Тобто з 01.10.2021 постачання електроенергії здійснювалось за додатковою угодою, як прокурор вважає - незаконною.
Укладанням додаткової угоди № 6 мотивовано значним коливанням ціни на ринку електричної енергії в сторону збільшення та неможливістю постачання електричної енергії за договором по діючій ціні. Як підставу для збільшення ціни відповідач надав цінову довідку Львівської торгово-промислової палати №19-09/943 від 13.10.2021, згідно з якої зміна величин цін в порівняні за вересень 2021 року із 1 декадою 2021 року становить +12,74%. Вказані дані розраховувались згідно з даних сайту ДП «Оператор ринку», які є офіційними.
Згідно з п.6 додаткової угоди №6, правовідносини щодо розрахунків за вказаною угодою починають виникати з 01.10.2021. Тому в позові прокурором визначено ріст цін згідно даних «Оператор ринку» станом на 01.10.2021 в порівнянні із 01.09.2021. Так, згідно з даних сайту https://www.oree.com.ua/ «Оператор ринку» станом на 01.10.2021 середньозважена ціна на ринку становила 2372,73 грн/МВт.год; станом на 01.09.2021 середньозважена ціна на ринку становила 2305,56 грн/МВт.год. Отже, станом на 01.10.2021 (дата укладання додаткової угоди № 6) середньозважена ціна на електроенергію на ринку у порівнянні з 01.09.2021 (розрахунковий місяць згідно з п.5.9 договору та дата укладання попередньої додаткової угоди № 5) збільшилась лише на 2,9%, що є меншим значенням, ніж піднята ціна, яка фактично зросла на 8,7% в порівнянні із ціною установленою згідно з додатковою угодою №5 до договору та на 18 % в порівнянні із ціною визначеною договором.
За висновком прокуратури, ТОВ «Львівенергозбут» ініціювало укладення додаткової угоди №6 від 25.10.2021 у порушення вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) щодо обґрунтованості підвищення ціни, оскільки збільшення ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
У подальшому сторонами договору укладено додаткову угоду № 7, якою вчергове збільшено ціну за одиницю товару до 3,30044 грн/кВт.год (з ПДВ). Дана додаткова угода набирає чинності з 11.11.2021, проте в частині зміни ціни за одиницю товару застосовується до правовідносин, що виникли з 11.10.2021 відповідно до ч.3 ст.631 ЦК України. Тобто з 11.10.2021 постачання електроенергії здійснювалось за додатковою угодою, як прокурор вважає - незаконною.
Укладанням додаткової угоди № 7 мотивовано значним коливанням ціни на ринку електричної енергії в сторону збільшення та неможливістю постачання електричної енергії за договором по діючій ціні. Як підставу для збільшення ціни відповідач надав цінову довідку №19-09/943 від 13.10.2021 видану Львівською торгово-промисловою палатою, відповідно до якої в першій декаді жовтня 2021 року в порівнянні із вереснем 2021 року становив +12,74%. При цьому середньозважена ціна в першій декаді жовтня 2021 року становила 2,44649 грн/кВт.год, а в додатковій угоді №7 ціна за одиницю складає 3,30044 грн/кВт.год, що на 34,9 % більше середньозважених цін на той час.
Також сторонами договору укладено додаткову угоду № 8, якою вчергове збільшено ціну за одиницю товару до 3,59491 грн/кВт.год (з ПДВ). Дана додаткова угода набирає чинності з дати підписання (30.11.2021), проте в частині зміни ціни за одиницю товару застосовується до правовідносин, що виникли з 01.11.2021 відповідно до ч.3 ст.631 ЦК України. Тобто з 11.10.2021 року постачання електроенергії здійснювалась за додатковою угодою, як прокурор вважає - незаконною.
Укладанням додаткової угоди № 8 мотивовано значним коливанням ціни на ринку електричної енергії в сторону збільшення та неможливістю постачання електричної енергії за договором по діючій ціні. Як підставу для збільшення ціни відповідач надав цінову довідку №19-09/1069 від 11.11.2021 видану Львівською торгово-промисловою палатою, відповідно до якої ріст середньозважених цін на електроенергію в жовтні 2021 року становив 2793,44 грн/МВат.год, а в першій декаді листопада 2021 року 3374,95 грн/МВат.год. При цьому середньозважена ціна в першій декаді листопада 2021 року становила 3,37495 грн/кВт.год, а в додатковій угоді №8 ціна за одиницю складає 3,59491 грн/кВт.год., що на 6,5 % більше середньозважених цін на той час.
Прокуратура звернула увагу, що ТПП видавала не експертні висновки, а цінові довідки, які також передбачені ст.11 Закон України «Про торгово-промислову палату» і мають лише інформативний (довідковий) характер.
При цьому прокуратура вважає необґрунтованим посилання відповідача на роз`яснення Міністерства економічного розвитку і торгівлі від 27.10.2016 №3302-06/34307-06, оскільки вказаний лист розроблений на підставі іншої редакції Закону України «Про публічні закупівлі», в якій взагалі відсутні положення пункту 2 частини п`ятої статті 41 цього Закону, на підставі яких відповідачем укладались оспорюванні додаткові угоди. 
За міркуваннями прокуратури укладення додаткових угод про зміну істотних умов договору закупівлі шляхом неодноразового збільшення ціни на електроенергію призвело до збільшення ціни на одиницю товару на 39,9 % від первісної ціни, що свідчить про недобросовісність дій відповідача після прийняття участі у переговорній процедурі по закупівлі, нівелювання самої процедури закупівлі та порушення принципів закупівель, визначених законом.
Щодо розрахунку надмірно сплачених коштів прокуратура повідомила, що такий необхідно здійснювати виходячи з ціни, зазначеної у додатковій угоді №5 від 10.09.2021 до договору з урахуванням ПДВ, яка містить підняття ціни в межах 10% від первинної ціни договору.
За розрахунком прокуратури згідно з актами приймання-передачі за додатковими угодами 6, 7, 8 Городоцька міська рада Львівської області фактично отримала – 101767 кВт.год електричної енергії та сплатила – 331515,70 грн з ПДВ. Разом із тим, з урахуванням недійсності додаткових угод №6, 7, 8 сума оплати повинна бути – 283859,10 грн з ПДВ. Таким чином, прокуратура вважає, що 47656,60 грн є надмірно сплаченими коштами.
Спір виник внаслідок порушення вимог Закону України «Про публічні закупівлі». Відтак, прокуратура подала позов до відповідача про визнання недійсними додаткової угоди № 6 від 25.10.2021, додаткової угоди № 7 від 28.10.2021, додаткової угоди № 8 від 30.11.2021 та стягнення 47 656,60 грн надмірно сплачених коштів.
В обґрунтуванні наявності підстав для представництва та необхідність захисту інтересів держави прокуратура зазначила, що листом № 14.55/04-32-4998ВИХ-24 від 11.09.2024 окружною прокуратурою повідомлено Західний офісу Держаудитслужби про виявлені порушення. Згідно з відповіддю Західного офісу Держаудитслужби від 14.10.2024 за № 131320-17/8122-2024, позивачем не проведено перевірку закупівлі та про відновлення інтересів держави шляхом звернення до суду не зазначено. Таким чином прокуратура вважає, що наявна бездіяльність державного органу, яким не вжито заходів для поновлення порушених інтересів держави за наявності для цього підстав. 

Городоцька міська рада підтримала позов прокуратури та просила його задоволити.

Західний офіс Держаудитслужби повідомив, що листом від 14.10.2024 №131320-17/8122-2024 проінформовано Пустомитівську окружну прокуратуру м. Львова, що планами проведення заходів державного фінансового контролю офісу на ІІІ та ІV квартал 2024 року проведення ревізії фінансово-господарської діяльності у Городоцькій міській раді не передбачено. Також, згідно із ст. 11 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 № 2939-XII відсутні підстави для проведення ревізії у позаплановому порядку. Отже питання, які є предметом даного позову, не досліджувались фахівцями Західного офіс Держаудитслужби під час проведення контрольних заходів.

Відповідач заперечив проти позову, зазначивши таке.
На момент укладення спірних додаткових угод було чинним Роз`яснення Міністерства економічного розвитку і торгівлі за №3302-06/34307-06 від 27.10.2016, яке адресовано всім органам державної влади, органам місцевого самоврядування, установам, організаціям та іншим суб`єктам сфери публічних закупівель, серед яких позивач-2 і відповідач. Згідно з вказаним роз`яснення відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» у залежності від коливання ціни товару на ринку сторони протягом дії договору можуть вносити зміни декілька разів в частині ціни за одиницю товару не більше ніж на 10% кожного разу.
У період укладення спірних правовідносин судова практика Верховного Суду щодо застосування п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» була різною.
19.04.2020 Закон України «Про публічні закупівлі» було викладено в новій редакції, за яким підстави для зміни ціни визначені в ст. 41 цього Закону.
Відповідач звернув увагу, що прокурор у своїй позовній заяві визнав законність укладення сторонами додаткової угоди №5, що укладалася на підставі цінової довідки №19-09/707. Згідно з такою довідкою для порівняння бралися такі ж періоди – місяць/декада. А відтак, законним є і обрання таких же періодів і щодо спірної додаткової угоди №6.
За твердженням відповідача на день укладення договору за даними з веб-сайту ДП «Оператора ринку» (www.oree.com.ua), граничні ціни на ринку електричної енергії «на добу наперед» у торговій зоні «ОЕС України», які були встановлені згідно з постановою НКРЕКП №1526 від 06.08.2020 (про внесення змін до постанови НКРЕКП №766 від 08.04.2020), становили:
- 1,22894 грн за 1 кВт*год - для годин мінімального навантаження (з 00:00 до 07:00 та з 23:00 до 24:00)
- 2,04823 грн за 1 кВт*год – для годин максимального навантаження (з 07:00 до 23:00).
У подальшому постановою НКРЕКП №1227 від 30 липня 2021 року внесено зміни до постанови НКРЕКП від 08 04.2020 №766, відповідно до яких збільшено граничні ціни на ринку електричної енергії «на ринку на добу наперед» у торговій зоні «ОЕС України» до:
- 2,00 грн за 1 кВт*год- для годин мінімального навантаження (з 00:00 до 07:00 та з 23:00 до 24:00);
- 4,00 грн за 1 кВт*год - для годин максимального навантаження (з 07:00 до 23:00) - 4000 грн/МВт.год.
Зважаючи на зазначене, у зв`язку із прийняттям вищевказаної постанови НКРЕКП з серпня 2021 року середньозважена ціна на РДН почала суттєво зростати.
Відповідач вважає, що цінові довідки Львівської торгово-промислової палати, які є в матеріалах справи, підтверджують значне коливання середньозважених цін на цьому ринку за відповідні періоди, які вказані в цих довідках. Для відповідача непрогнозованими були такі значні коливання середньозваженої ціна за 1 кВт*год на РДН, які зафіксовані у цінових довідках ЛТТП, що є в матеріалах справи.
Як зазначив відповідач в момент укладення договору товариство не могло спрогнозувати такі дії НКРЕКП та стрімке зростання середньозваженої ціни на РДН. Якщо у січні 2021 р. (місяць в якому було укладено договір) середньозважена ціна на РДН складала лише 1,46252 грн за 1 кВт*год, то у грудні 2021 р. (останній місяць дії договору) – вже 3,16017 грн за 1 кВт*год. Якщо порівняти ці середньозважені ціни за ці періоди, то коливання/збільшення середньозваженої ціни на РДН склало +116%. Водночас, ціна згідно додаткових угод №№5-8 піднята разом лише на +39,99%.
Відповідач вважає, що коливання на РДН були настільки значними, що зумовило неможливість виконання договору по ціні, запропонованій під час участі в тендері, подальше постачання відповідачем електроенергії по діючій ціні по договору було вочевидь невигідним та збитковим. Тому між сторонами і були укладені спірні додаткові угоди.
Відповідач звернув увагу, що якби позивач-2 відмовився від підняття цін за одиницю товару згідно спірних додаткових угод, то товариство мало б право розірвати договір. У випадку ініціювання процедури дострокового розірвання договору позивач зобов`язаний був би передати позивача-2 на постачання до постачальника «останньої надії» - ДПЗД «Укрінтеренерго», у якого ціни на електричну енергію (за 1 кВт*год) за спірний період суттєво вищі, ніж по спірних додатковий угодах.
Крім того, відповідач зазначив, що прокуратурою та позивачем-2 не враховано, що протягом 2023р. по іншому договору про постачання електричної енергії споживачу товариством надано споживачу знижки на електричну енергію у розмірі 309854,41 грн, що є у кілька разів більшими за розмір позовних вимог у цій справі. При цьому, на розгляді Господарського суду Львівської області перебувала справа №914/2286/24 за позовом Товариства до споживача, за участю прокуратури Львівської області, про стягнення із споживача боргу, що виник внаслідок скасування постачальником наданих знижок на електричну енергію.
При прийнятті рішення суд виходив з такого.
Щодо права прокуратури на звернення до суду з даним позовом, суд враховує наступне.
Як встановлено судом та не заперечено сторонами Західним офісом Держаудитслужби та Городоцькою міською радою Львівської області, за наявності підстав, не вжито заходів щодо захисту інтересів держави з метою надходження коштів до місцевого бюджету.
Відповідно до частин третьої - п`ятої статті 53 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.
У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Підставою для звернення з даним позовом до суду прокурором вказано наявність порушення вимог Закону України «Про публічні закупівлі» наслідком чого є неефективне витрачання коштів з місцевого бюджету України, що, на думку прокуратури, суттєво порушує інтереси держави, а тому є підставою для звернення до суду з позовом на захист інтересів держави в особі Західного офісу Держаудитслужби та Городоцької міської ради Львівської області.
При цьому, судом встановлено, що до моменту звернення прокурора з даним позовом до господарського суду, а також після подання прокурором позову, Держаудитслужба та міська рада не зверталися до суду з позовом про визнання спірних додаткових угод недійсними та стягнення надмірно сплачених коштів.
Таким чином, дії позивачів свідчать саме про пасивність їх поведінки, які, розуміючи порушення інтересів територіальної громади та маючи відповідні повноваження для їх захисту, за відповідним захистом не зверталися.
Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".
З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справу № 806/1000/17).
У справі, що розглядається, прокурор обґрунтував наявність "інтересів держави" несплатою коштів відповідачем та ненадходженням коштів до Державного бюджету України.
Водночас пункт 3 частини першої статті 131-1 Конституції передбачає можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках.
Аналіз частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.
Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.
У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.
"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.
Оцінюючи підстави для звернення прокурора з даним позовом, судом проаналізовано поведінку органу місцевого самоврядування, у повноваження якого входить володіння, ефективне користування і розпорядження на свій розсуд і в своїх інтересах належним майном. Про порушення законодавства про публічні закупівлі міська рада взнала після звернення органу прокуратури з запитами для встановлення підстав для представництва, починаючи з вересня 2024 року. Проте, міська рада не зверталася до суду за захистом порушених прав, що є підставою вважати що позивач-2 не здійснив захисту інтересів територіальної громади.
За таких обставин, господарський суд приходить до висновку, що в даному випадку прокурор підставно звернувся до суду в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування та Держаудитслужби, належним чином обґрунтував порушення інтересів держави, необхідність їх захисту та неналежного здійснення такого захисту позивачем.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 Цивільного кодексу України).
Як підтверджено матеріалами справи, за результатами проведення відкритих торгів у сфері публічних закупівель між Городоцькою міською радою та ТОВ “Львівенергозбут” укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №0430200/2021 від 22.01.2021, у зв`язку з чим набули взаємних прав і обов`язків. 
Положеннями частини першої статті 5 Закону України «Про публічні закупівлі» визначено, що закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників; об`єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій; запобігання корупційним діям і зловживанням.
У статті 1 Закону України «Про публічні закупівлі» зазначено, що договір про закупівлю - це господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.
Договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі»).
Так, згідно зі ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов (предмету, визначених законом необхідних умов для договорів даного виду та визначених за заявою сторін умов).
Згідно з ч. 4 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.
У п. 5.2 договору сторони погодили, що ціна за 1 кВт год. електричної енергії становить 2,14 грн без ПДВ, ПДВ - 0,428 грн, ціна за 1 кВт з ПДВ стануть 2,568 грн.
Пунктом 2.1 договору передбачено, що постачальник зобов`язується постачати споживачу електричну енергію, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цю електричну енергію, на умовах цього договору.
Відповідно до п. 14.1 Договору, він набуває чинності з дати підписання сторонами та діє до 31.12.2021 включно.
У п.п.5.3, 5.4 договору зазначено, що умови цього договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків передбачених ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» в т.ч. збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.
Таким чином, на момент підписання договору сторонами погоджені всі істотні умови: предмет, ціна та строк виконання зобов`язань за договором відповідно до вимог Закону України «Про публічні закупівлі».
Відповідно до п.п. 5.6. договору пропозиції щодо внесення змін має містити обґрунтування необхідності внесення таких змін договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Обмін інформацією щодо внесення змін до договору здійснюється у письмовій формі шляхом взаємного листування.
Як встановлено судом та не заперечено сторонами, між Городоцькою міською радою та ТОВ «Львівенергозбут» у вересні - листопаді 2021 року укладено дві додаткові угоди до договору від 22.01.2021 №0430200/2021, якими неодноразово збільшено ціну електричної енергії з одночасним зменшенням обсягу її постачання.
Так, додатковою угодою №5 від 10.09.2021 ціну за 1 кВт год. електричної енергії встановлено на рівні 2,7893 грн. Дана додаткова угода набирає чинності з 10.09.2021, проте в частині зміни ціни за одиницю товару застосовується до правовідносин, що виникли з 01.09.2021.
Таким чином, відсоток збільшення ціни на товар склав 8,6% від ціни зазначеної в Договорі.
Додатковою угодою №6 від 25.10.2021 ціну за 1 кВт год. електричної енергії встановлено на рівні 3,03272 грн. Дана додаткова угода набирає чинності з 01.11.2021, проте в частині зміни ціни за одиницю товару застосовується до правовідносин, що виникли з 01.10.2021.
Таким чином, відсоток збільшення ціни на товар склав 18% від ціни зазначеної в Договорі.
Додатковою угодою №7 від 28.10.2021 ціну за 1 кВт год. електричної енергії встановлено на рівні 3,30044 грн. Дана додаткова угода набирає чинності з 11.11.2021, проте в частині зміни ціни за одиницю товару застосовується до правовідносин, що виникли з 11.10.2021;
Таким чином, відсоток збільшення ціни на товар склав 28,5% від ціни зазначеної в Договорі.
Додатковою угодою №8 від 30.11.2021 ціну за 1 кВт. год електричної енергії встановлено на рівні 3,59491 грн. Дана додаткова угода набирає чинності з 30.11.2021, проте в частині зміни ціни за одиницю товару застосовується до правовідносин, що виникли з 01.11.2021.
Таким чином, відсоток збільшення ціни на товар склав 39,9% від ціни зазначеної в договорі.
Отже, внаслідок укладення додаткових угод № 5-8 збільшено ціну на більш як 39,9% від первісної ціни договору, чим перевищено 10% максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в договорі, передбачений п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі». 
Пунктом 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції від 20.12.2020 (далі - Закон)) передбачено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.
Вказана норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10 %.
Інше тлумачення відповідної норми Закону нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. При цьому, кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.
Закон встановлює імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10 % ; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.
Будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни.
Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору. Будь- який покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору. Тобто, навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки.
Городоцька міська рада мала беззаперечне право на отримання електричної енергії по ціні, визначеній в укладеному сторонами договорі, однак без надання письмових заперечень чи проведення переговорів щодо пропозиції постачальника про збільшення ціни підписав додаткові угоди, внаслідок чого ціна 1 кВт/год електричної енергії збільшилася, а обсяг поставки електричної енергії за Договором істотно зменшився.
Вказані правові висновки щодо застосування нової редакції Закону зазначено у постанові Верховного Суду від 15.06.2022 у справі № 924/674/21.
У постановах від 15.06.2022 у справі № 924/674/21, від 07.09.2022 у справі №927/1058/21, від 07.12.2022 у справі № 927/189/22, від 16.02.2023 у справі № 903/366/22 Верховний Суд зазначив, що метою регулювання, передбаченого частиною п`ятою статті 41 Закону, а саме закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків, є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 07.09.2022 у справі № 927/1058/21 (п. 5.60) вказав, що передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10 відсотків. Інше тлумачення відповідної норми Закону України «Про публічні закупівлі» нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Верховний Суд вважає, що обмеження 10 відсотків застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).
Аналогічний правовий висновок підтверджено Верховним Судом у постанові від 16.02.2023 у справі №903/383/22, де суд зазначив (п. 7.50), що законодавство про публічні закупівлі, як у редакції Закону No922-VIII до 19.04.2020 (положення пункту 2 частини четвертої статті 36 Закону), так і у редакції цього закону після внесення змін (положення пункту 2 частини п`ятої статті 41 цього Закону) встановлює спеціальний порядок зміни істотних умов договору, укладеного за результатами проведення закупівлі за державні кошти та містить обмеження щодо заборони збільшення ціни за одиницю товару більш ніж на 10% незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).
Застосування вказаної правової позиції до спірних правовідносин за наслідками розгляду спорів про визнання недійсними додаткових угод, що були укладені під час дії нової редакції Закону, яка вступила в силу 19.04.2020, підтверджено також постановами Верховного Суду від 22.06.2022 у справі № 917/1062/21 та від 07.12.2022 у справі № 927/189/22.
Верховний Суд у постанові від 12.09.2019 у справі №915/1868/18 наголосив, що можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та ст. 5 Закону.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17 зроблено висновок про те, що добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra faktum proprium (заборона суперечливої поведінки) базується на римській максимі - «non concedit venire contra- US faktum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra faktum proprium знаходиться принцип добросовісності.
Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 04.08.2021 у справі № 912/994/20 з подібних правовідносин виклав правову позицію про те, що перемога у тендері (закупівля за державні кошти) та укладення договору з однією ціною та її подальше підвищення шляхом так званого «каскадного» укладення додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця (п. 57 постанови).
Ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.
Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
Відповідний висновок про застосування норм пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 січня 2024 року по справі №922/2321/22.
Статтею 203 ЦК України унормовано, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.
Господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинене з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності) згідно з ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або частково.
Згідно з приписами частини першої ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Відповідно до ст. 236 Цивільного кодексу України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.
Укладення позивачем додаткових угод №№6-8 з постійним збільшенням ціни за товар жодним чином не відповідає принципу максимальної економії та ефективності.
Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Невиконання встановлених законодавством норм при організації та проведенні тендерних процедур порушує інтереси держави в частині гарантування організації діяльності органів державної влади відповідно до вимог Конституції та законів України, забезпечення безумовного виконання нормативно-правових актів держави.
Згідно з частиною першою ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пункт 8 ч. 2 тієї ж статті передбачає, що способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Згідно з п. 26 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії», електрична енергія є товаром та призначена для купівлі-продажу.
Відповідно до ст. 4 вказаного Закону учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.
Для забезпечення постачання електричної енергії споживачам електропостачальники здійснюють купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами та/або на ринку «на добу наперед», внутрішньодобовому ринку і на балансуючому ринку, а також шляхом імпорту.
Постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку. Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу (ст.56 Закону України «Про ринок електричної енергії»). Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, ЦК України, ГК України, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання електричної енергії споживачу.
Таким чином, ТОВ «Львівенергозбут» ініціювало укладення сіпрних додаткових угод №№6-8 про зміну істотних умов Договору закупівлі шляхом неодноразового збільшення ціни на електроенергію, що призвело до збільшення ціни на одиницю товару на 39,9 % від первісної ціни, тоді коли законодавець свідчить про недобросовісність дій відповідача, нівелювання самої процедури закупівлі та порушення принципів закупівель, визначених Законом.
Слід зазначити, що в будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 Цивільного кодексу України та пункті 2 частини 5 «статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
В іншому випадку не досягається мета, визначена «Законом України «Про публічні закупівлі», яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.
Трактування відповідачем пункту 2 частини 5 «статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» щодо можливості неодноразового збільшення ціни за одиницю товару, сума яких перевищує 10%, з посиланням на постанову Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №420/17618/21, безпідставне, оскільки Закон має вищу юридичну силу.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 вирішила відступити від висновків щодо застосування пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі».
Аналогічне продубльовано і в Постанові Верховного суду від 05.03.2024 у справі №918/323/23.
Беручи до уваги наведене, додаткова угода № 6 від 25.10.2021, додаткова угода № 7 від 28.10.2021, додаткову угода № 8 від 30.11.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 0430200/2021 від 22.01.2021 суперечать вимогам ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».
З цих підстав позовні вимоги в частині визнання угод недійсними підлягають задоволенню.
Щодо вимоги про стягнення безпідставно перерахованих коштів за договором №0430200/2021 від 22.01.2021 в сумі 47656,60грн слід зазначити таке.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю- продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 669 ЦК України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється в договорі купівлі-продажу в відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.
За обставинами цієї справи після укладення спірних додаткових угод №№6-8 ТОВ «Львівенергозбуту» перераховано 331515,70 грн за поставлену електричну енергію в обсязі 101767 кВт/год.

Розрахунок надмірно сплачених коштів необхідно здійснювати, виходячи з ціни, зазначеній у додатковій угоді №5 від 10.09.2021 до договору з урахуванням ПДВ та без урахування інших додаткових угод, яка становить – 2,789304 грн. Відтак, міська рада за фактично поставлену електроенергію за жовтень-листопад 2021 року в кількості 101767 кВт/год повинна була сплатити кошти у сумі 283859,10 грн.
Отже, різниця між сумою коштів, яка перерахована товариству «Львівенергозбут» за отриману електроенергію по ціні, визначеній з урахуванням додаткових угод №№6-8 та сумою, яку необхідно сплатити за отриману електроенергію по ціні, зазначеній у Додатковій угоді №5 від 10.09.2021, становить 47 656,60 грн з ПДВ.
Таким чином, в результаті укладення сторонами з порушенням вимог закону додаткових угод, якими безпідставно збільшено ціну за одиницю товару, позивачем-2 з місцевого бюджету безпідставно та у надмірній сумі сплачено відповідачу бюджетні кошти у сумі 47 656,60 грн, які підлягають поверненню в бюджет. З огляду на зазначене, вимоги прокурора в цій частині підлягають задоволенню.
Судовий збір покладається на відповідача, оскільки спір виник з його вини.
Керуючись статтями 4, 7, 13, 14, 73, 74, 76-79, 129, 233, 236, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
1.Позов задоволити.
2.Визнати недійсною Додаткову угоду № 6 від 25.10.2021 до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 0430200/2021 від 22.01.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» та Городоцькою міською радою Львівської області.
3.Визнати недійсною Додаткову угоду № 7 від 28.10.2021 до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 0430200/2021 від 22.01.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» та Городоцькою міською радою Львівської області.
4.Визнати недійсною Додаткову угоду № 8 від 30.11.2021 до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 0430200/2021 від 22.01.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» та Городоцькою міською радою Львівської області.
5.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» (79016, Львівська область, місто Львів, вулиця Шевченка, 1, ідентифікаційний код 42092130) на користь Городоцької міської ради Львівської області (81500, Львівська область, місто Городок, майдан Гайдамаків, 6, ідентифікаційний код 26269892) грошові кошти в розмірі 47656,60 грн.
6.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» (79016, Львівська область, місто Львів, вулиця Шевченка, 1, ідентифікаційний код 42092130) на користь Львівської обласної прокуратури (79005, Львівська область, місто Львів, проспект Шевченка, 17/19, ідентифікаційний код 02910031) судовий збір по 9689,60 грн. 
7.Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.
Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повне рішення складено 12.05.2026.

Суддя Уляна ДІЛАЙ