ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року	Львів	Справа № 260/4332/25 пров. № А/857/3127/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді: Запотічного І.І.,
суддів: Довгої О.І., Шинкар Т.І.,
за участю секретаря судового засідання: Василюк В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2025 року (суддя Луцович М.М., ухвалене в м. Ужгороді, повний текст складено 03.12.2025) у справі № 260/4332/25 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МЛ-РЕНТ" до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,- 
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю “Міський ломбард” звернулося в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Закарпатській області, в якому просило: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.04.2025 № 000/3304/07-16-24-05/36357696 Головного управління ДПС у Закарпатській області; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.04.2025 № 000/3307/07-16-24-05/36357696 Головного управління ДПС у Закарпатській області; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.01.2025 № 000/186/07-16-24-05/36357696 Головного управління ДПС у Закарпатській області.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2025 року позов задоволено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, його оскаржив відповідач Головне управління ДПС у Закарпатській області, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на те, що оскаржуване судове рішення прийнято на підставі: неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; висновки викладенні у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03.12.2025 та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Міський ломбард» до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт, зокрема зазначає, що абзац другий пп.165.1.16 п.165.1 ст.165 Податкового кодексу України містить обов`язкову умову, при виконанні якої дохід від відчуження заставного майна не є об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб, а саме: таке майно повинно бути придбано за рахунок такого кредиту (позики). При цьому, апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази про те, що заставне майно, котре слугувало забезпеченням виконання зобов`язань позичальниками перед кредитодавцем, придбавалося за рахунок такого кредиту (позики). Зазначає, що пп.165.1.16 п.165.1 ст.165 Податкового кодексу України містить обов`язкову у мову, при виконанні якої дохід від відчуження заставного майна не є об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб, а саме таке майно повинно бути придбано за рахунок такого кредиту (позики). Вважає, що позивач, як заставодержатель, скористався своїм правом реалізувати предмет застави, відповідно до умов договору та чинного законодавства. Відтак строки дії договорів, укладених з фізичними особами-позичальниками, припинені. Таким чином, зобов`язання припинено у зв`язку з фактичним задоволенням вимог кредитора. Реалізація предмету застави – є підставою припинення взаємовідносин за ломбардним договором, адже після здійснення реалізації рухомого майна відсутній предмет закладу. Також зазначає, що під час перевірки були враховані суми реалізації заставленого майна, які були отримані платниками податків у зв`язку з реалізацією такого майна.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.
В судовому засіданні представник апелянта надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити. 
В судовому засіданні представник позивача надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на апеляційну скаргу, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Протокольною ухвалою суду від 20.05.2026 проведено заміну позивача Товариство з обмеженою відповідальністю “Міський ломбард” на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "МЛ-РЕНТ".
Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що повне товариство “Міський ломбард Зеньковець С.М. і компанія”, правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю “Міський ломбард” (код ЄДРПОУ 36357696), має статус фінансової установи, основним видом діяльності якої є за КВЕД 64.92 Інші види кредитування. 
Так на підставі наказу № 872-п від 07.10.2024 року, а також направлень на проведення документальної планової виїзної перевірки від 28.10.2024 року № 4460/07-16-24-05 та від 28.10.2024 №4461/07-16-24-06, ГУ ДПС у Закарпатській області в період з 29.10.2024 року по 11.11.2024 року та з 12.11.2024 по 18.11.2024 проведено документальну планову виїзну перевірку повного товариства “Міський ломбард Зеньковець С.М. і компанія” (код ЄДРПОУ – 36357696) з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.04.2018 року по 30.06.2024 року, за результатами якої складено Акт перевірки №17274/07-16-24-05/36357696 від 25.11.2024 року.
Як вбачається з матеріалів справи, на підставі Акту перевірки №17274/07-16-24-05/36357696 від 25.11.2024 року Головне управління ДПС у Закарпатській області прийняло податкові повідомлення-рішення: № 000/186/07-16-24-05/36357696 від 10.01.2025, № 000/187/07-16-24-05/36357696 від 10.01.2025, № 000/189/07-16-24-05/36357696 від 10.01.2025.
Повне товариство “Міський ломбард Зеньковець С.М. і компанія” в порядку ст. 56 Податкового кодексу України 05.02.2025 подало скаргу до Державної податкової служби України, у якій просило скасувати податкові повідомлення-рішення від 10.01.2025 №000/186/07-16-24-05/36357696, №000/187/07-16-24-05/36357696, №000/189/07-16-24-05/36357696, та за наслідками розгляду скарги від 05.02.2025 Державна податкова служба України прийняла рішення № 10101/6/9900-06-01-02-06 від 10.04.2025 про результати розгляду скарги, яким залишено без змін податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Закарпатській області № 000/186/07-16-24-05/36357696 від 10.01.2025 та частково скасовано податкові повідомлення-рішення № 000/187/07-16-24-05/36357696 від 10.01.2025, № 000/189/07-16-24-05/36357696 від 10.01.2025.
На підставі Акту перевірки №17274/07-16-24-05/36357696 від 25.11.2024 року та рішення ДПС України № 10101/6/9900-06-01-02-06 від 10.04.2025 про результати розгляду скарги, Головне управління ДПС у Закарпатській області прийняло податкові повідомлення-рішення: від 15.04.2025 № 000/3304/07-16-24-05/36357696, яким ПТ “Міський ломбард ОСОБА_1 і компанія” збільшено грошове зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб на суму 6886362,01 грн. (у т.ч. 5925013 грн. – податкове зобов`язання, 440937,17 – штрафна санкція, 520411,32 – пеня); від 15.04.2025 № 000/3307/07-16-24-05/36357696, яким ПТ “Міський ломбард ОСОБА_1 і компанія” збільшено грошове зобов`язання по військовому збору на суму 573171,31 грн. (у т.ч. 493751,12 грн. – податкове зобов`язання, 36743,90 грн. – штрафна санкція, 42676,29 – пеня). Також, згідно податкового повідомлення-рішення від 10.01.2025 року №000/186/07-16-24-05/36357696 встановлено порушення ПТ “Міський ломбард Зеньковець С.М. і компанія” пп. “б” п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами та доповненнями та застосовано штрафну санкцію у сумі 1020,00 грн. 
Позивач не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, звернувся до суду з даним адміністративним позовом про визнання таких протиправними та їх скасування.
Приймаючи оскаржуване судове рішення суд першої інстанції зробив висновок про невиконання ГУ ДПС у Закарпатській області процесуального обов`язку з доказування правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а також невідповідності їх критеріям ч. 2 ст. 2 КАС України, а відтак, вважав, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області від 15.04.2025 № 000/3304/07-16-24-05/36357696, від 15.04.2025 № 000/3307/07-16-24-05/36357696, від 10.01.2025 № 000/186/07-16-24-05/ НОМЕР_1 є протиправними та підлягають скасуванню. 
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Як визначено п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України (далі ПК України), базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Відповідно до п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу.
Доходи, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу визначені у ст. 165 ПК України, та відповідно до пп. 165.1.16 п. 165.1 якої, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються доходи, отримані внаслідок реалізації заставленого майна.
Положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 589 ЦК України визначено, що заставодержатель у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, набуває право звернення стягнення на предмет застави, за рахунок якого має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Частинами 1 та 2 ст. 590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. 
Також, згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України “Про заставу”, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
Відтак, здійснивши аналіз наведених вище норм суд першої інстанції вірно вказав, що заставодавець набуває права на звернення стягнення на предмет застави за сукупності наступних умов: 1) настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою; 2) невиконання боржником такого зобов`язання.
Наслідки перевищення суми, вирученої від реалізації предмета застави, над сумою боргу визначені ст. 25 Закону України “Про заставу”, частиною 1 встановлено, що якщо при реалізації предмета застави виручена грошова сума перевищує розмір забезпечених цією заставою вимог заставодержателя, різниця повертається заставодавцю.
В такому випадку сума, що перевищує розмір забезпечених заставою вимог заставодержателя, включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків як інші доходи і є об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором. 
Податковий орган покликається на пп. 165.1.16 п. 165.1 ст. 165 ПК України, згідно якої до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються доходи отримані внаслідок реалізації заставленого майна, майна платника податку при зверненні стягнення фінансовою установою на таке майно у зв`язку з невиконанням платником податку своїх зобов`язань за договором кредиту (позики), за умови що таке майно було придбано за рахунок такого кредиту (позики). 
Також, відповідач вказує на недотриманні ломбардом пп. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 ПК України, який визначає, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу. Так, відповідач у Акті документальної перевірки зробив висновок про те, що ПТ “Міський ломбард ОСОБА_1 і компанія” не виконав обов`язок податкового агента, чим порушив п. 38.1 ст. 38, п. 57.1 ст. 57, пп. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, пп. “а” п. 171.2 ст. 171, пп. “а” п. 176.2 ст. 176 ПК України. 
Згідно п. 38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. 
Як визначено абзацом другим п. 57.1 ст. 57 ПК України, що податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом. 
Відповідно до пп. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу. 
Згідно пункту 167.1 ст. 167 ПК України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами. 
Положеннями п. 164.1 ст. 164 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. 
За пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.
Відповідно до пп. “а” п. 171.2 ст. 171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні. 
Підпунктом “а” п. 176.2 ст. 176 ПК України визначено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, та платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.
Судом першої інстанції вірно відхилено заперечення ГУ ДПС у Закарпатській області щодо застосування пп. 165.1.16 п. 165.1 ст. 165 ПК України з тих підстав, що, реалізоване майно не було придбано за рахунок кредиту, оскільки за вказаною нормою до доходів, що не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків, віднесено дві групи доходів: 1) доходи, отримані внаслідок реалізації заставленого майна; 2) доходи, отримані від реалізації майна платника податку при зверненні стягнення фінансовою установою на таке майно у зв`язку з невиконанням платником податку своїх зобов`язань за договором кредиту (позики), за умови що таке майно було придбано за рахунок такого кредиту (позики). Доходи від реалізації заставного майна є самостійною групою доходів, що не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків. При цьому не мають правового значення джерела придбання такого майна.
Відтак, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що ГУ ДПС у Закарпатській області помилково застосувала всю норму пп. 165.1.16 п. 165.1 ст. 165 ПК України.
За визначенням пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів. 
Відповідно до пп. 14.1.100 п. 14.1 ст. 14 ПК України ломбардна операція - операція, що здійснюється фізичною чи юридичною особою, з отримання коштів від юридичної особи, що є фінансовою установою, згідно із законодавством України, під заставу товарів або валютних цінностей. Ломбардні операції є різновидом кредиту під заставу. 
Статтею 1 Закону України “Про заставу” визначено, що застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання або в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. 
Відповідно до статтей 19, 20 Закону України “Про заставу” за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. 
Підпунктом 164.2.18 п. 164.2 ст. 164 ПК України встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку за зданий (проданий) ним брухт дорогоцінних металів, крім доходу, отриманого за брухт дорогоцінних металів, проданий Національному банку України. Під час виплати доходів за зданий (проданий) платником податку брухт дорогоцінних металів особа, яка його закуповує, вважається податковим агентом та зобов`язана утримати податок із суми такої виплати за ставкою, встановленою цим розділом. 
Як вірно встановлено судом першої інстанції, що між ломбардом та Національним банком України укладений договір № 33/2020 від 15.12.2020 на поставку брухту дорогоцінних металів, відповідно до якого ломбард зобов`язався передати у власність Національного банку України брухт дорогоцінних металів. Згідно п. 1.3 зазначеного договору одержувачем цінностей за договором є Державна скарбниця України. 
Як встановлено в Акті документальної перевірки №17274/07-16-24-05/36357696 від 25.11.2024 року, що ПТ “Міський ломбард ОСОБА_1 і компанія” стягнення предмету застави також проводилося до Національного банку України на підставі договорів “На поставку брухту дорогоцінних металів”. 
Разом з тим, як вірно вказав суд першої інстанції, що Акт документальної перевірки не містить відомостей про отримані ломбардом суми коштів від реалізації заставленого майна (побутової техніки та ювелірних виробів) та суми отриманих ломбардом коштів від реалізації заставленого майна (дорогоцінних металів) Національному банку України. 
Згідно з підпунктом 165.1.25 п. 165.1 ст. 165 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається сума доходу, отримана платником податку за здані (продані) ним вторинну сировину, побутові відходи, брухт чорних металів (товарна позиція 7204 згідно з УКТ ЗЕД), брухт кольорових металів, включаючи використані (виснажені) акумулятори електричні свинцево-кислотні (код 8549 11 10 00 згідно з УКТ ЗЕД), залишки та брухт електричних акумуляторів із вмістом свинцю (коди 8549 11 90 00, 8549 12 90 00 згідно з УКТ ЗЕД), та брухт дорогоцінних металів, проданий Національному банку України.
Отже, з Акту документальної перевірки №17274/07-16-24-05/36357696 від 25.11.2024 року не вбачається, що податковий орган виключив із суми реалізації заставленого майна кошти, які були отримані у зв`язку з поставкою брухту дорогоцінних металів Національному банку України. Включення податковим органом сум отриманих від продажу до НБУ брухту дорогоцінних металів до оподатковуваного доходу є прямим порушенням пп.164.2.18 п. 164.2 ст. 164 та пп. 165.1.25 п. 165.1 ст. 165 ПК України. 
Як передбачено п. 165.1.29 п. 165.1 ст. 165 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається основна сума кредиту, що отримується платником податку (протягом строку дії договору), у тому числі фінансового кредиту, забезпеченого заставою, на визначений строк та під проценти. Умовами Договору про надання фінансового кредиту, який укладався ломбардом з фізичними особами визначено, що в будь-якому випадку Договір діє до моменту фактичного задоволення грошових вимог Кредитодавця до Позичальника у повному обсязі. 
Відтак колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що з настанням строку для погашення кредиту, у випадку його неповернення, Договір фінансового кредиту продовжував свою дію. Реалізація заставленого майна здійснювалася ломбардом у мажах дії Договору про надання фінансового кредиту. Невиконання позичальником зобов`язань не є безумовною підставою для виникнення оподатковуваного доходу у фізичної особи – позичальника, оскільки після закінчення строку користування кредитом, у випадку його неповернення, відбувається процедура звернення стягнення на заставлене майно, а отримана сума від реалізації заставленого майна зараховується в рахунок погашення заборгованості по кредиту з відображенням операції в обліку ломбарду. Тобто під час видачі кредиту позичальнику – фізичній особі, сума кредиту, що отримується платником податку (протягом строку дії договору) не включається до доходу платника податку (пп. 165.1.29 п. 165.1 ст. 165 ПК України), а після закінчення строку дії кредитного договору ломбард не може виступати податковим агентом, так як у ломбарду відсутні кошти позичальника – платника податку з яких можна утримати та сплатити ПДФО в порядку визначеному пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України, яка визначає, що цей податок утримується із суми доходу та за рахунок платника податку.
Також, на відсутність у ломбарду обов`язку сплачувати ПДФО вказує і абзац 2 п. 173.3 ст. 173 ПК України яким визначено, що у разі продажу (обміну) об`єкта рухомого майна за посередництвом юридичної особи (її філії, відділення, іншого відокремленого підрозділу) або представництва нерезидента чи фізичної особи - підприємця або укладення та оформлення договорів відчуження транспортних засобів у присутності посадових осіб органів, які здійснюють реєстрацію (перереєстрацію) транспортних засобів, такий посередник або відповідний орган виконує функції податкового агента стосовно подання до контролюючого органу інформації про суму доходу та суму сплаченого до бюджету податку в порядку та строки, встановлені для податкового розрахунку, а платник податку під час укладання договору зобов`язаний самостійно сплатити до бюджету податок з доходу від операцій з продажу (обміну) об`єктів рухомого майна.
Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відтак, сплив визначеного специфікацією строку надання ломбардного кредиту не має наслідком припинення зобов`язань позичальника з повернення отриманої суми кредиту, а також зі сплати процентів за користування кредитом.
Зважаючи на викладене судом першої інстанції вірно відхилено доводи ГУ ДПС у Закарпатській області про взаємозв`язок між визначеною договором датою погашення кредиту і нормами пп. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 ПК України, яка передбачає включення до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку інших доходів, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу.
Верховний Суд у постанові від 24.10.2018 року у справі № 826/4367/15 виклав правовий висновок, відповідно до якого до доходів взагалі та додаткових благ, зокрема, відносяться матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які безпосередньо отримані платником податку та які збільшують загальний майновий стан цього платника і забезпечують приріст його активів у той чи іншій формі. Верховний Суд виснував, що зміст п.п. 165.1.29 ст. 165 ПК України свідчить про те, що протягом дії кредитного договору отримані платником податку від банку кошти не можуть бути включені до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу такого платника. Водночас, відповідно до пп. 164.2.7 п. 164.2 ст. 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, або ж бази оподаткування, включаються, зокрема, сума заборгованості платника податку за укладеним ним цивільно-правовим договором, за якою минув строк позовної давності та яка перевищує суму, що становить 50 відсотків місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року, крім сум податкової заборгованості, за якими минув строк позовної давності згідно з розділом II цього Кодексу, що встановлює порядок стягнення заборгованості з податків, зборів і погашення податкового боргу. Фізична особа самостійно сплачує податок з таких доходів та зазначає їх у річній податковій декларації.
Тому сума кредиту, що отримується платником податку протягом строку дії договору, у тому числі фінансового кредиту, забезпеченого заставою, відноситься до доходів, які згідно з пп. 165.1.29. п. 165.1. ст. 165 ПК України, не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.
Апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що визначений строк, на який надається ломбардний кредит, не є строком дії договору, оскільки кредит може бути погашено як достроково, так і в порядку фактичного задоволення грошових вимог кредитодавця.
Також колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що твердження податкового органу про припинення правовідносин за договором про надання ломбардного кредиту у випадку реалізації предмету застави є помилковим, оскільки навпаки ч. 1 ст. 593 ЦК України встановлено, що саме право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою, тобто при фактичному задоволенні грошових вимог кредитодавця до позичальника. Застава як вид забезпечення виконання зобов`язань у даному випадку є похідною від основного зобов`язання та не має податкового значення.
Окрім того, податковими перевірками ПТ “Міський ломбард Зеньковець С.М. і компанія”, які передували документальній перевірці, за наслідками якої прийняті спірні податкові повідомлення-рішення, не виявлено порушень у питаннях оподаткування ПДФО операцій з реалізації заставного майна, що при незмінності податкового регулювання з цих питань свідчить про правомірність поведінки позивача, вказує на відсутність умислу або вини, що виключає податкову відповідальність. Натомість податковий орган у співставних умовах діє суперечливо та непослідовно застосовує норми податкового законодавства. Така поведінка відповідача суперечить “принципу правової визначеності” та “принципу належного урядування”, які охоплюються поняттям верховенства права. 
Саме отримання, повернення та безнадійність боргу є категоріями податкового права, які призводять до виникнення, зміни чи припинення правових наслідків. Інший підхід не відповідає принципам податкового права.
Слід зазначити, що порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків – фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4, пунктом 4 розділу IV якого передбачено, що у графі 6 “Ознака доходу” зазначається ознака доходу, наведена у розділі 1 “Довідник ознак доходів фізичних осіб” додатку 2 до Порядку. Ознака доходу визначається до нарахованого доходу. 
Згідно довідника ознак доходів фізичних осіб, до ознаки доходу “ 127” відносяться інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу (підпункт 164.2.20 пункту 164.2 статті 164 розділу IV Кодексу).
Суд першої інстанції вірно вказав, що при реалізації заставного майна не було перевищено суму основного зобов`язання, відповідно, у позичальника та кредитодавця був відсутній дохід, а відтак, прийшов до правильного висновку, що ПТ “Міський ломбард Зеньковець С.М. і компанія” як у податкового агента не виник обов`язок нарахування податкових зобов`язань.
Відтак зважаючи на все наведене апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області від 15.04.2025 № 000/3304/07-16-24-05/36357696, від 15.04.2025 № 000/3307/07-16-24-05/36357696, від 10.01.2025 № 000/186/07-16-24-05/36357696 є протиправними та підлягають скасуванню. 
У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах “Проніна проти України” (пункт 23) і “Серявін та інші проти України” (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Згідност.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апелянта не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України суд ,- 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2025 року у справі № 260/4332/25 без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.
На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Повне судове рішення складено 01.06.2026