справа № 631/486/26
провадження № 3/631/265/26

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

23 квітня 2026 року селище Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Трояновська Тетяна Михайлівна, розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Нововодолазьким РВ УМВС України в Харківській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

В С Т А Н О В И В:

До Нововодолазького районного суду Харківської області від відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області для розгляду по суті надійшов адміністративний матеріал, складений відносно  ОСОБА_1 .
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВБА № 204154, складеного 09 квітня 2026 року інспектором ювенальної поліції відділу СВГ відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітаном поліції Федоренко Альбіною Володимирівною, убачається, що 27 березня 2026 року близько 16 години 10 хвилин в громадському місці, а саме магазині «Рулька», розташованого за адресою: селище Нова Водолага, вулиця Кооперативна, громадянин ОСОБА_1 перебуваючи в присутності сторонніх осіб вчинив дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, а саме чіплявся до малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при цьому схвативши малолітнього руками ззаду шиї, на зауваження сторонніх осіб не реагував, чим своїми умисними діями порушив громадський спокій та проявив явну неповагу до суспільства. 
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як дрібне хуліганство.
ОСОБА_1 надав поясненні, відповідно до яких свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення не визнав, пояснюючи, що при затриманні хлопця він повинен був не тільки поговорити з ним про його поведінку, а й причину булінгу. Хлопець відповідав брехнею на брехню користуючись громадським місце, де зібрались співчуваючи. Люди давали хлопцю телефон, що він побалакав з родичами. В той час він тримав хлопця за комір, доки він не заспокоївся, тому що він бачив що останній хоче втекти, а ніхто з сторонніх за ним би не побіг. 
Суддя, вивчивши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.
Положення частин 1 та 2 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
У відповідності до приписів частини 1 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення (проступок) – це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 Кодексу України про адміністративне правопорушення).
При цьому, положеннями статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Водночас, положеннями статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення основним доказом про вчинення особою адміністративного правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, який повинен відповідати вимогам, визначеним у статті 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення та містити перелік всіх обов`язкових реквізитів протоколу.
У відповідності до приписів статті 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення, одним із найважливіших джерел доказів у справі про адміністративне правопорушення є протокол про вчинення адміністративного правопорушення, який повинен містити ознаки правопорушення, передбаченого відповідними статтями Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Так, у протоколі серії ВБА № 202090 від 11 лютого 2026 року про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, встановлено фактичні обставини правопорушення, скоєного ОСОБА_3 27 березня 2026 року.
Відповідно до диспозиції статті 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення дрібним хуліганством є нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Громадський порядок – це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.
Верховний Суд України у постанові від 04 жовтня 2012 року у справі № 5-17кс12 сформулював правову позицію, відповідно до якої громадський порядок слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформулювався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного тощо.
Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством, зокрема із використанням травмуючих властивостей таких предметів, як вогнепальна зброя, і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.
Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонуки вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.
Так, в даному випадку, незважаючи на невизнання своєї провини, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення підтверджується даними, що містяться у: 
протоколі про адміністративне правопорушення серії ВБА № 204154, складеному 09 квітня 2026 року інспектором ювенальної поліції відділу СВГ відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітаном поліції Федоренко Альбіною Володимирівною, у якому зафіксовано, що 27 березня 2026 року близько 16 години 10 хвилин в громадському місці, а саме магазині «Рулька», розташованого за адресою: селище Нова Водолага, вулиця Кооперативна, громадянин ОСОБА_1 перебуваючи в присутності сторонніх осіб вчинив дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, а саме чіплявся до малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при цьому схвативши малолітнього руками ззаду шиї, на зауваження сторонніх осіб не реагував, чим своїми умисними діями порушив громадський спокій та проявив явну неповагу до суспільства. Вказаний протокол складений у присутності ОСОБА_1 та підписаний останнім із зазначенням «з протоколом згоден»; 
копії рапорту старшого інспектора – чергового чергової частини відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції Ігоря Полтавського про те, що 27 березня 2026 року о 18 годині 15 хвилин надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 27 березня 2026 року о 16 годині 56 хвилин за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Нова Водолага, вулиця магазин «Рулька», нібито невідомий чоловік затримав у магазині хлопця, на вигляд 10 років, якого тримає за шию, чоловік років 47-50 років. Останній повідомив, що хлопець скоїв колись крадіжку. На зауваження його відпустити не реагує. Заявник: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Даний рапорт зареєстрований в Інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (Журнал єдиного обліку) відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області за № 1259 від 27 березня 2026 року;
копіях письмових пояснень ОСОБА_2 від 08 квітня 2026 року, який у присутності матері пояснив, що 27 березня 2026 року близько 16 години 00 хвилин він пішов гуляти з товаришем – ОСОБА_5 . Вони пішли до домоволодіння біля церкви по вулиці Історичній, будинок № 30. Там він побачив велосипед та вирішив його вкрасти. Він тримав велосипед за руль, а ОСОБА_6 – позаду. Вони вивезли велосипед та поїхали на ньому кататись, проте коли почули, що хтось його шукає, то побігли. У магазині «Рулька» до нього підійшов невідомий чоловік та взяв його ззаду за шию, йому було боляче, він дуже злякався та невідомі люди, які бачили, що чоловік тримає його, викликали поліцію;
копіях письмових пояснень ОСОБА_2 від 27 березня 2026 року, який у присутності матері вказав, що 27 березня 2026 року близько 13 години 00 хвилин він пішов гуляти з товаришем – ОСОБА_5 . ОСОБА_6 сказав, що продає велосипед, який лежить за церквою на сходинках. Через деякий час він пішов до магазину «Рулька», де до нього підійшов невідомий чоловік та взяв його рукою за шию і сказав щоб він віддав 500 гривень за вкрадений велосипед. Коли чоловік тримав його, йому було боляче, він злякався та люди викликали поліцію, а невідомий чоловік тримав його до приїзду останніх; 
копіях письмових пояснень ОСОБА_4 від 27 березня 2026 року, який зазначив, що 27 березня 2026 року о 16 годині 14 хвилин він перебував у магазині «Рулька», розташованого в центрі селища Нова Водолага, та побачив, що невідомий чоловік у фойє магазину тримає рукою ззаду за шию хлопця та кричить на нього. Дитина була злякана, у нього було червоне обличчя. Підійшовши до чоловіка, він зробив йому зауваження, щоб той не чинив насилля відносно дитини та відпустив його, але чоловік агресивно відповів та продовжував тримати за шию дитину. Чоловік казав, що цей хлопчик здійснив крадіжку, тому він зрозумів, що невідомий є сторонньою людиною до хлопця та вирішив викликати працівників поліції;
копіях письмових пояснень ОСОБА_7 від 08 квітня 2026 року, який у присутності матері вказав, що 27 березня 2026 року о 16 годині 00 хвилин він разом з ОСОБА_8 підійшли до домоволодіння неподалік церкви, де за кутком будинком побачили велосипед «Україна» зеленого кольору та вирішили його вкрасти. Прохор котив велосипед, тримаючи його за руль, а він – за багажник. Потім вони поїхали кататись на ньому по черзі. Коли вони зайшли до магазину «Рулька», до Прохора підійшов невідомий чоловік та взяв його за шию. Прохорові було боляче, а чоловік кричав на нього;
копіях письмових пояснень ОСОБА_1 від 27 березня 2026 року, який пояснив що 24 березня 2026 року він від незнайомих дітей отримав образи, лайливі вислови та шумові ефекти у виді ударів палкою по воротах. Він намагався поспілкуватись з ними про причини такого булінгу, проте у відповідь отримав тільки образи. На другий та третій день провокації з боку невідомих хлопців повторились. 27 березня 2026 року повернувшись додому, він виявив відсутність велосипеда;
копіях письмових пояснень ОСОБА_1 від 09 квітня 2026 року, який вказав, що 27 березня 2026 року він був удома та о 15 годині 50 хвилин почув як у двір стукають діти та заходять без дозволу. Коли він їх прогнав, то помітив відсутність велосипеда «Україна» зеленого кольору. Приблизно о 16 годині 10 хвилин він зайшов до магазину «Рулька» та побачив одного із хлопців, якого він запам`ятав. Взявши хлопця за шию, він почав з`ясовувати де його велосипед. Оскільки хлопець був заляканий, коли він тримав його за шию, люди, які були поруч почали казати, що він його відпустив, на що він відмовився, оскільки вважав, що хлопець може втекти, тоді невідомі викликали працівників поліції.
На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.
Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні дрібного хуліганства.
Жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували винуватість ОСОБА_1 судді не надано.
Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за статті 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення як вчинення дрібного хуліганство, а тому він підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.
Згідно з частиною 2 статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Обставин, що обтяжують або пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 у відповідності до статтей 34 та 35 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судом не встановлено.
Майнової шкоди проступками не заподіяно.
Вирішуючи питання щодо міри адміністративного стягнення, яке необхідно призначити ОСОБА_1 суддя зазначає наступне.
Адміністративна відповідальність має подвійну мету – захист правопорядку і виховання громадян у дусі поваги до закону та правил співжиття. Зазначену мету можна конкретизувати через дві основні функції адміністративної відповідальності.
Перша – репресивно-каральна («штрафна») – полягає в тому, що адміністративна відповідальність є, по-перше, актом відплати держави правопорушнику, а по-друге, - засобом, який попереджає нові правопорушення.
Друга функція – запобіжно-виховна – тісно пов`язана з попередньою. Вона покликана забезпечити формування в адресатів адміністративно-правових норм мотивів, які б спонукали їх дотримуватись вимог законів, поважати права і законні інтереси інших осіб.
Тобто, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, що і матиме місце в цій ситуації.
Відтак, керуючись принципом верховенства права, з урахуванням вимог статей 33, 245, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою запобігання вчинення у подальшому нових правопорушень та досягнення мети адміністративного покарання, беручи до уваги характер скоєного адміністративного правопорушення, особу правопорушника та ступень його вини, суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції статті 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення України, з урахуванням вимог статтей 34 та 35 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Саме ця міра покарання, на думку суду, буде достатньою для виправлення порушника та запобігання вчинення ним нових адміністративних правопорушень.
В порядку частини 5 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд вирішує питання про стягнення судового збору з особи, на яку накладається адміністративне стягнення.
Відповідно до вимог статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Згідно з частиною 1 та пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі, яка дорівнює 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому він справляється. 
Статтею 7 Закону України №  4695-IX від 03 грудня 2025 року «Про Державний бюджет України на 2026 рік» з 1 січня 2026 року встановлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб в сумі 3328 гривень 00 копійок.
В зв`язку з вищевикладеним, вважаю за необхідне стягнути із  ОСОБА_1 судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у розмірі 665 гривень 60 копійок, – зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 9 – 11, 23, 27, 33 – 35, частиною 2 статті 38, статтями 40-1, 173, 245, 246, 249 – 252, частиною 1 статті 255, частиною 2 статті 268, частиною 2 статті 277, статтями 280, 283 – 285, частиною 2 статті 287, статтями 294, 298, частинами 1 і 2 статті 299 та частиною 1 статті 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 (трьох) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 51 (п`ятдесят одну) гривня 00 копійок, який стягнути на користь держави (номер рахунку (IBAN): UA UA948999980313010106000020559, код класифікації доходів бюджету: 21081100, отримувач: ГУК Харків обл/СТГ Нова Вод/21081100, код отримувача (ЄДРПОУ): 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП – електронне адміністрування податку).
Відповідно до Закону України «Про судовий збір» стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 665 гривень 60 копійок (отримувач: ГУК у м. Києві/м. Київ/ 22030106, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП електронне адміністрування податку), номер рахунку (IBAN) UA 908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови – не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
В разі не сплати штрафу у строк встановлений частиною 1 статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення у порядку примусового виконання постанови стягується штраф у подвійному розмірі (102 гривні 00 копійок).
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до відповідальності, її законним представником, захисником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Якщо апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку, у разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Строк пред`явлення до виконання протягом трьох місяців. 

Суддя         Т. М. Трояновська