ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

24 червня 2026 року	Справа №160/22020/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В., розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛКОГОЛЬНО-БЕЗАЛКОГОЛЬНИЙ КОМБІНАТ ДНІПРО» до Державної служби з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

УСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛКОГОЛЬНО-БЕЗАЛКОГОЛЬНИЙ КОМБІНАТ ДНІПРО» (далі – ТОВ «АБК ДНІПРО», позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі – Укртрансбезпека, відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову №006935 від 18.06.2025, прийняту Відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування до ТОВ «АЛКОГОЛЬНО-БЕЗАЛКОГОЛЬНИЙ КОМБІНАТ ДНІПРО» адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17 000 грн за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що під час перевірки відповідачем складено акт №098245 від 05.05.2025, у якому зафіксовано, що 05.05.2025 автомобіль ТАТА, номерний знак НОМЕР_1 , який належить ТОВ «АБК ДНІПРО» під керуванням водія ОСОБА_1 , здійснював перевезення з порушенням. Актом встановлено, що під час перевірки виявлено порушення статей 34, 48 Закону України від 05.04.2001 №2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон №2344-III). Також зазначено, що при здійсненні вантажних перевезень згідно ТТН №Р3703 від 05.05.2025 перевізник не забезпечив водія необхідними документами. На момент проведення перевірки документів у водія відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа (т/з не обладнаний тахографом). Позивач посилається на те, що транспортний засіб ТАТА, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 здійснював перевезення продукції власного виробництва ТОВ «АБК ДНІПРО» між власними об`єктами підприємства. При цьому позивач не надавав послуг з перевезення вантажів третім особам, а здійснював переміщення власної продукції для власних господарських потреб. На підтвердження зазначених обставин позивач посилається на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, наказ про прийняття водія на роботу, товарно-транспортну накладну №3703 від 05.05.2025 та накладну на переміщення продукції, відповідно до яких автомобіль належить позивачу, водій перебуває з ним у трудових відносинах, а перевезення здійснювалося в межах господарської діяльності підприємства. Крім того, позивач зазначає, що його основним видом економічної діяльності є дистиляція, ректифікація та змішування спиртних напоїв, а не надання послуг з перевезення вантажів. У зв`язку з цим позивач вважає, що до спірних правовідносин безпідставно застосовано вимоги законодавства щодо наявності протоколу перевірки та адаптації тахографа, а відтак і адміністративно-господарський штраф за його відсутність. Вважаючи оскаржувану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 04.08.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін в порядку, визначеному статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
13.08.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому Укртрансбезпека проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що статтею 48 Закону №2344-III обумовлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. Таким чином, положеннями чинного законодавства покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а водія - пред`явлення для перевірки відповідних документів. Відтак, під час перевірки виявлено порушення вимог абзацу 3 статті 60 Закону №2344-III. Як наслідок, за порушення вимог додержання законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом було складено постанову від 18.06.2025 №006935. Актом №АР098245 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 05.05.2025, зокрема встановлено, що при здійсненні вантажних перевезень згідно з товарно-транспортною накладною №Р3703 від 05.05.2025 перевізник не забезпечив водія необхідними документами. На момент проведення перевірки документів у водія відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа (т/з не обладнаний тахографом). У тому числі порушення, відповідальність за яке передбачена вимогами абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-III (перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, перелік яких визначений статтею 48 цього Закону). Водій від надання пояснень відмовився. Відповідач наголошує, що саме суб`єкт господарювання, який зацікавлений в доведенні своєї позиції, має надати всю інформацію, яка може вплинути на результат розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Відповідач також звертає увагу, що згідно з товарно-транспортною накладною №Р3703 від 05.05.2025 автомобільним перевізником є ТОВ «АБК ДНІПРО», про що зазначено в акті №098245. Товарно-транспортна накладна підтверджує факт надання послуг з перевезення вантажу, документує рух матеріальних цінностей та є одним із доказів реальності здійснення господарської діяльності з постачання. У спірному випадку підставою для висновків відповідача про порушення позивачем вимог Закону № 2344-ІІІ слугувала відсутність на час проведення перевірки протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, який повинен знаходитись у водія і надаватись для перевірки інспектуючим особам, а також встановлено, що транспортний засіб не обладнаний тахографом. З урахуванням приписів Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 07.06.2010 №340, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 за №811/18106 (далі – Положення №340) транспортний засіб може бути не обладнаний тахографом, якщо його маса не перевищує 3,5 тонн. Враховуючи імперативні вимоги пункту 6.1 Положення №340, для вантажних автомобілів понад 3,5 тон, встановлення тахографів є обов`язком, а не правом. Позивачем здійснювалось перевезення вантажу на транспортному засобі, що перевищує 3,5 тонн. У зв`язку з чим, транспортний засіб позивача мав бути обладнаний діючим та повіреним тахографом. В свою чергу, ведення водієм індивідуальної контрольної книжки не замінює обов`язок автомобільного перевізника використовувати для цього перевезення лише автомобіль, що обладнаний тахографом, а водія - мати відповідні документи, які підтверджують його використання.
12.09.2025 до суду від представника позивача надійшла відповідь відзив на позовну заяву, в якій ТОВ «АБК ДНІПРО» зазначає, що висновки відповідача про порушення законодавства є помилковими, адже підприємство не є автомобільним перевізником у розумінні Закону №2344-ІІІ; транспортний засіб не обладнаний тахографом, тому обов`язок мати протокол його перевірки не виникає, а відсутність тахографа не відображена в акті; наявність товарно-транспортної накладної підтверджує факт переміщення продукції, але не є доказом надання послуг з перевезення. Позивач наголошує, що акт № 098245 від 05.05.2025 не містить усіх елементів правопорушення. У ньому не відображено наявність або відсутність індивідуальної книжки водія чи графіка змінності, що робить неможливим підтвердження повного складу правопорушення. У акті також зазначається про відсутність документів до тахографа і не відображено фактичну наявність/відсутність тахографа.
Ухвалою суду від 02.02.2026 зупинено провадження у справі №160/22020/25 за до набрання законної сили судовим рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у адміністративній справі №420/13670/24.
Ухвалою суду від 24.06.2026 провадження у справ поновлено.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.
Посадовими особами відповідача 05.05.2025 на автодорозі дорозі Н-31, Дніпро-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка, 128 км проведено перевірку транспортного засобу марки ТАТА д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ТОВ «АБК ДНІПРО» під керуванням водія ОСОБА_1 , про що складено акт від 05.05.2025 №АР098245 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.
У наведеному акті зафіксовано, що під час перевірки виявлено порушення вимог статей 34,48 Закону №2344-ІІІ, а саме: при здійсненні вантажних перевезень згідно з товарно-транспортною накладною №Р3703 від 05.05.2025 перевізник не забезпечив водія необхідними документами. На момент проведення перевірки документів у водія відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа (т/з не обладнаний тахографом). 
У тому числі порушення, відповідальність за яке передбачена вимогами абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-III (перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, перелік яких визначений статтею 48 цього Закону).
18.06.2025 відповідачем винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №006935, з якої випливає, що ТОВ «АБК ДНІПРО» допущено порушення статті 48 Закону №2344-III, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-III, що підтверджується актом №АР098245 від 05.05.2025 та застосовано до ТОВ «АБК ДНІПРО» адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 грн.
Вважаючи оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Згідно з частиною 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначенні Законом №2344-ІІІ.
Статтею 1 Закону №2344-ІІІ визначені терміни:
автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;
вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями;
вантажовідправник - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка надає перевізнику вантаж для перевезення та вносить відповідні відомості до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж;
вантажоодержувач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка здійснює прийом вантажу та розвантаження транспортного засобу у порядку, встановленому законодавством;
документи на вантаж - документи, визначені відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про транспортно-експедиторську діяльність», «Про транзит вантажів», інших актів законодавства, в тому числі міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, які необхідні для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом;
товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.
Статтею 18 Закону №2344-ІІІ встановлено, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані:
організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку, відповідно до вимог законодавства України здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху;
забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці;
здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.
Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.
Відповідно до частини 12 статті 6 Закону №2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
В силу частини 7 статті 6 Закону №2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті.
Приписами частини 14 статті 6 Закону №2344-III визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначено Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок № 1567; в редакції, чинній на момент проведення перевірки).
Відповідно до пункту 2 Порядку №1567 рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
За приписами пункту 14 Порядку №1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Відповідно до пункту 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону №2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону № 2344-III; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі); виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
Відповідно до пунктів 20, 21 Порядку № 1567 виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.
У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.
На підставі статті 34 Закону №2344-III автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.
Статтею 48 Закону №2344-III визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Згідно зі статтею 49 Закону №2344-III водій транспортного засобу зобов`язаний: мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень; перевіряти надійність пломбування, закріплення, накриття та ув`язування вантажу для його безпечного перевезення; забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, та своєчасно його доставити вантажовласнику (уповноваженій ним особі); дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.
Аналіз вказаних норм Закону № 2344-III дає підстави для висновку, що законодавцем, при визначенні документів для здійснення перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, а тому до переліку документів для здійснення перевезень вантажів віднесено також інші документи, що передбачені законодавством.
Відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, статті 18 Закону № 2344-III та з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв колісних транспортних засобів наказом Міністерства транспорту та зв`язку України затверджено Положення № 340.
Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку (пункт 1.2. Положення № 340).
За правилами пункту 1.3. Положення № 340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).
Приписами пункту 1.4. Положення № 340 передбачено, що це Положення не поширюється на перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються: фізичними особами за власний рахунок для власних потреб без використання праці найманих водіїв;
під час стихійного лиха, аварій та інших надзвичайних ситуацій;
транспортними засобами Міністерства внутрішніх справ України (у тому числі Національної гвардії України), Міністерства оборони України, Офісу Генерального прокурора, Служби безпеки України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Національної поліції України та Державної прикордонної служби України або транспортними засобами, орендованими ними без водія, коли такі перевезення здійснюються з метою виконання завдань, покладених на ці державні органи, та під їх контролем;
сільськогосподарськими підприємствами або підприємствами лісового господарства, якщо ці перевезення виконуються тракторами або іншою технікою, призначеною для місцевих сільськогосподарських робіт чи робіт у галузі лісового господарства, та слугують виключно для цілей експлуатації цих підприємств;
закладами охорони здоров`я незалежно від форми власності;
транспортними засобами спеціального та спеціалізованого призначення суб`єктів господарювання незалежно від форм власності, що здійснюють експлуатаційне утримання, будівництво та поточний ремонт автомобільних доріг загального користування, вулиць у населених пунктах, а також інших об`єктів транспортної інфраструктури в радіусі не більше 150 км від об`єкта будівництва (ремонту), які обладнані спеціальними світловими сигнальними пристроями відповідно до пункту 3.6 розділу 3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за умови наявності у водія відповідного транспортного засобу первинного документа, що фіксує маршрут руху такого транспортного засобу, а також у разі забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів і виникнення інших перешкод у дорожньому русі;
Відповідно до пункту 6.1. Положення № 340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.
Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.
Водій, що керує ТЗ, на автобусних маршрутах протяжністю до 50 км включно, вантажними автомобілями з повною масою до 3,5 тонн включно, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв, або використовувати діючий та повірений тахограф (пункт 6.3. Положення № 340).
Згідно з пунктом 7.1. Положення № 340 органи, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху проводять перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України.
Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-III передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Спірні правовідносини виникли у зв`язку прийняттям відповідачем постанови про накладення на позивача адміністративно-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт.
Підставою для накладення штрафу згідно з вказаними постановами стало порушення позивачем вимог пункту 6.1 Положення № 340 - відсутність у водія транспортного засобу на момент проведення перевірки протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу.
З матеріалів справи випливає, що транспортний засіб марки ТАТА д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ТОВ «АБК ДНІПРО» має повну масу 7250 кг (свідоцтво про реєстрації ТЗ серії НОМЕР_2 ), тобто відноситься до вантажних автомобілів з повною масою понад 3,5 тонн, які мають бути обладнані тахографом. 
Водночас, з акту перевірки №098245 від 05.05.2025 випливає, що транспортний засіб марки ТАТА д.н.з. НОМЕР_1 на час перевірки не був обладнаний тахографом.
У постанові від 11.03.2020 у справі № 823/1199/17 Верховний Суд, аналізуючи положення статті 18 Закону №2344-III, пунктів 6.1., 6.3. Положення № 340, зазначив, що згідно з визначенням цього Положення тахограф - контрольний пристрій, який встановлюється на ТЗ для показу та реєстрації інформації про рух ТЗ.
Іншим способом контролю водіїв є індивідуальна контрольна книжка, яка відображає відомості про тривалість змінного періоду керування.
Отже, відсутність протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, за наявності індивідуальної контрольної книжки водія, не свідчить про відсутність у перевізника документів, передбачених законодавством.
Якщо транспортний засіб не обладнаний тахографом водій зобов`язаний вести облік робочого часу за допомогою індивідуальної контрольної книжки. Водночас водій не може посилатися на наявність індивідуальної контрольної книжки, якщо він не пред`явив її інспектору під час перевірки.
Чинним законодавством відсутність контролю робочого часу щодо певної категорії водіїв не передбачена.
У відповідності до пункту «а» пункту 1 статті 10 Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті (ратифікованої Україною у 2008 році) компетентні власті чи органи в кожній країні передбачають ведення індивідуальної контрольної книжки та визначають умови її видачі, її зміст і спосіб її заповнення водіями.
Згідно з пунктом 3 статті 10 цієї Конвенції традиційні засоби контролю, зазначені в пунктах 1 та 2 цієї статті, якщо це потрібно для деяких категорій транспорту, заміняються або доповнюються, наскільки це можливо, сучасними засобами, такими, наприклад, як тахографи згідно з правилами установленими компетентними властями чи органами в кожній країні.
Приписи пункту «а» частини першої статті 10 вказаної Конвенції є універсальними для будь-якого транспортного засобу, на якому використовується наймана праця водія.
Водночас ведення тахографу передбачене для деяких категорій транспорту, в тому числі для вантажних автомобілів з повною масою понад 3,5 тонни.
Водії, які здійснюють вантажні перевезення, зобов`язані мати при собі діючий та повірений тахограф. У разі, якщо ТЗ не обладнаний тахографом, водій веде індивідуальну контрольну книжку водія.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.05.2026 у справі №420/13670/24.
Матеріали справи доводять, що транспортний засіб марки ТАТА д.н.з. НОМЕР_1 на час перевірки не був обладнаний тахографом, а у водія ОСОБА_1 на час перевірки була відсутня індивідуальна контрольна книжка. 
Доказів на підтвердження протилежного сторонами не надано.
За таких обставин, суд доходить висновку, що на момент проведення перевірки водій не мав документа, який підтверджує ведення обліку режиму праці та відпочинку, що свідчить про недотримання вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту. 
Суд критично оцінює посилання позивача на те, що акт проведення рейдової перевірки №098245 від 05.05.2025 не містить усіх елементів правопорушення, оскільки в ньому не відображено наявність або відсутність індивідуальної контрольної книжки водія чи графіка змінності, а також не зафіксовано фактичну наявність або відсутність тахографа.
Так, в акті перевірки зазначено, що під час здійснення вантажного перевезення перевізник не забезпечив водія необхідними документами, а саме на момент перевірки був відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа, при цьому транспортний засіб не обладнаний тахографом. Зазначені обставини були покладені відповідачем в основу висновку про наявність порушення.
Водночас, відсутність у акті окремої вказівки щодо індивідуальної контрольної книжки водія або графіка змінності сама по собі не свідчить про його недійсність чи неповноту, оскільки під час судового розгляду встановлено, що індивідуальна контрольна книжка водія ОСОБА_1 на момент проведення перевірки була відсутня, а доказів протилежного позивачем не надано.
Крім того, факт необладнання транспортного засобу тахографом прямо відображений в акті перевірки словами «т/з не обладнаний тахографом», що спростовує доводи позивача про невстановлення цієї обставини посадовими особами відповідача.
За таких обставин суд дійшов висновку, що зміст акта №098245 від 05.05.2025 у сукупності з іншими доказами у справі дає можливість встановити фактичні обставини вчиненого порушення, а наведені позивачем зауваження щодо його оформлення не спростовують правомірності висновків відповідача.
Верховний Суд у постанові від 10.07.2025 у справі №620/5897/23 зазначив, що у ситуації, коли тахограф у транспортному засобі був відсутній, позивач мав право вести облік режиму праці та відпочинку водіїв за допомогою індивідуальної контрольної книжки. Ненадання під час перевірки такого документа свідчить про невиконання позивачем вимог, визначених статтею 48 Закону № 2344-III. Згідно зі статтею 49 Закону № 2344-III водій зобов`язаний мати при собі й пред`являти під час перевірки документи, які підтверджують облік режиму праці та відпочинку.
Суд не стверджує про подібність правовідносин у справі № 620/5897/23 та у справі, що розглядається, а використовує указаний підхід щодо обов`язку водія мати при собі й пред`являти під час перевірки документи, які підтверджують облік режиму праці та відпочинку.
Отже, суд дійшов висновку, що на момент проведення рейдової перевірки водій ОСОБА_1 не мав при собі документи, які підтверджують облік режиму праці та відпочинку.
З огляду на наведене, суд вважає, що водієм не було виконано обов`язок щодо ведення та пред`явлення документа, який підтверджує облік режиму праці та відпочинку. Відтак, відсутність у транспортному засобі тахографа за одночасної відсутності індивідуальної контрольної книжки водія свідчить про незабезпечення належного обліку режиму праці та відпочинку водія, що є порушенням вимог статей 48, 49 Закону України «Про автомобільний транспорт».
В частині відповідних тверджень позивача про відсутність у нього статусу автомобільного перевізника у спірних правовідносинах, оскільки останній на момент проведення рейдової перевірки послуг з перевезення вантажів не надавав та не отримував, суд звертає на таке.
Судом встановлено, що 05.05.2025 позивачем здійснювалось перевезення на підставі товарно-транспортної накладної №3703, відповідно до якої автомобільним перевізником зазначено ТОВ «АБК ДНІПРО».
Відповідно до положень статті 1 Закону №2344-ІІІ замовник транспортних послуг визначається як юридична або фізична особа, яка замовляє транспортні послуги з перевезення пасажирів чи/та вантажів.
В свою чергу, відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 №363 (далі - Правила №363), товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.
Верховний Суд у постанові від 12.06.2018 по справі №815/3310/17 зазначив, що товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, тобто товарно-транспортна накладна є доказом, який підтверджує факт надання/отримання транспортних послуг.
Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань одним із видів економічної діяльності позивача є КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт. Зокрема, цей клас включає усі види перевезень вантажним автомобільним транспортом: перевезення лісоматеріалів; перевезення великогабаритних вантажів; рефрижераторні перевезення; перевезення великовагових вантажів; перевезення непакованих вантажів (навалом або наливом), включаючи перевезення автоцистернами, у т.ч. збирання молока на фермах; перевезення автомобілів; перевезення відходів і брухту без діяльності щодо їх збирання або утилізації.
Зазначені фактичні обставини свідчать про здійснення позивачем перевезень вантажів в рамках здійснення своєї господарської діяльності.
Окрім того, відповідно до положень статті 1 Закону №2344-III, автомобільний перевізник визначається як фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Тобто норми вказаного Закону передбачають надання статусу автомобільного перевізника для осіб, що здійснюють не тільки договірні перевезення, а й перевезення для власних потреб.
Чинна редакція абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-III передбачає ширше коло осіб, до яких можуть бути застосовані адміністративно-господарські штрафи - «особи, які здійснюють перевезення пасажирів та вантажів», а не лише «особи, які надають послуги з перевезень пасажирів та вантажів», як про це помилково зазначає позивач в позовній заяві.
Таким чином, аргументи позивача про те, що обов`язок мати тахограф розповсюджується лише для осіб, які надають послуги з перевезення, а не здійснюють його для власних потреб, є неприйнятними, оскільки ні Закон №2344-III, ні Інструкція
з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затверджена наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 24.06.2010 № 385 (зі змінами) не ставить такі критерії в залежність від виду здійснення вантажних перевезень.
При цьому, за змістом пункту 1.3 Положення №340, яким саме і передбачено обов`язок щодо обладнання визначених категорій транспортних засобів тахографами, вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами, та відповідно до пункту 1.4 виняток щодо непоширення дії Положення у разі здійснення перевезень для власних потреб стосується виключно фізичних осіб, які здійснюють такі перевезення за власний рахунок та без використання праці найманих водіїв.
В свою чергу, системний аналіз вказаних вище норм, свідчить про те, що перевізник, будучи суб`єктом господарювання (зокрема, юридичною особою), незалежно від того, чи здійснює він перевезення вантажу для власних потреб чи надає послуги з перевезення вантажу, у разі обладнання транспортного засобу тахографом, повинен дотримуватись норм, що визначають порядок використання такого тахографу. Зокрема, єдиний виняток щодо непоширення дії Інструкції №385 щодо визначення порядку та особливостей належної експлуатації тахографа стосується лише автомобілів таксі.
Таким чином, твердження позивача про відсутність у нього на момент проведення рейдової перевірки статусу автомобільного перевізника, оскільки ним не надавалися та не отримувалися послуги з перевезення вантажів, ґрунтуються на помилковому тлумаченні позивачем положень чинного законодавства, не відповідають дійсності та спростовуються наявними у справі матеріалами.
За таких обставин відповідач дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях позивача порушення законодавства про автомобільний транспорт та правомірно застосував до нього адміністративно-господарський штраф.
Частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, суд дійшов висновку, що постанова Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу №006935 від 18.06.2025 є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.
Враховуючи відсутність підстав для задоволення позову, розподіл судового збору не здійснюється.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛКОГОЛЬНО-БЕЗАЛКОГОЛЬНИЙ КОМБІНАТ ДНІПРО» (адреса: вул. Царичанська, 168, смт. Царичанка, Дніпропетровська обл., 51000; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 36710304) до Державної служби України з безпеки на транспорті (адреса: вул. Антоновича, 51, м. Київ, 03150; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 39816845) про визнання протиправною та скасування постанови – відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар